ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5073/19                                                              Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2020 року                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді            Ключковича В.Ю.,
суддів          Парінова А.Б.,                 
                                                                                                            Пилипенко О.Є.,          

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ВТБ Банк" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року (прийняте в порядку письмового провадження, суддя Василенко Г.Ю.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію   АТ "ВТБ Банк" Шевченка Олександра Володимировича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною, - 

                                               В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію   АТ "ВТБ Банк" Шевченка Олександра Володимировича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ВТБ Банк" Шевченка Олександра Володимировича щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "ВТБ Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі вкладу 158502 (сто п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот дві) грн. 33 коп.;
- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ВТБ Банк" Шевченка Олександра Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо відшкодування ОСОБА_1 , як вкладнику, який має право на відшкодування коштів за вкладами у АТ "ВТБ Банк" за рахунок Фонду, у розмірі вкладу 158502 (сто п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот дві) грн. 33 коп.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ВТБ Банк" Шевченка Олександра Володимировича щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "ВТБ Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі вкладу 158502 (сто п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот дві) грн. 33 коп.; зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ВТБ Банк" Шевченка Олександра Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо відшкодування ОСОБА_1 , як вкладнику, який має право на відшкодування коштів за вкладами у АТ "ВТБ Банк" за рахунок Фонду, у розмірі вкладу 158502 (сто п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот дві) грн. 33 коп.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ВТБ Банк" подала апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, в якій просить рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року скасувати та постановити нове, яким в позові відмовити в повному обсязі.
В апеляційній скарзі відповідач вказує, що призначення коштів, що надійшли на рахунок позивача у сумі 140 000,00 грн. є поворотна безвідсоткова фінансова допомога від іншого клієнта банку, а тому такі обставини перерахування коштів на рахунок позивача дали підстави банку для проведення перевірки операцій (правочинів) по рахунку позивача на предмет наявності ознак нікчемності, і за результатами перевірки було встановлено наявність ознак нікчемності вказаних операцій, у зв`язку з чим уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію АТ «ВТБ БАНК» повідомлено сторони операції про нікчемність вказаних операцій. В даному випадку фактично штучно утворено умови для збільшення розміру відшкодування за рахунок укладання угод з фізичними особами, оскільки кошти від кредитора були зараховані позивачу з метою отримання останнім відшкодування коштів за рахунок Фонду, що в результаті було спрямовано на збільшення видатків ФГВФО та є безумовною перевагою для кредитора.
Апелянт, також, вказує, що в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач не є владником, оскільки грошові кошти не залучені банком від позивача, а є такими, що надані як «поворотна безвідсоткова фінансова допомога згідно договорів № 01/11-ФД-1 від 01.11.2018, 01/11-ФД-2 від 01.11.2018» від кредитора банку та відповідно позивач не має банківського вкладу, що, як наслідок не підпадає під дію Закону в частині визначення особи як вкладника банку.
07.04.2020 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року - без змін.          '
У відзиві позивач вказує, що під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду на підставі статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підпадають особи, які є вкладниками в розумінні приписів статті 2 цього Закону, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження в ньому тимчасової адміністрації, а відкриття банківського рахунку (08 лютого 2016 року), і укладення договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (01 листопада 2018 року), на підставі якого і здійснювалось перерахування коштів на рахунок позивача (9 та 12 листопада 2018 року), відбулись до прийняття рішення про віднесення АТ «ВТБ Банк» до категорії проблемних (13 листопада 2018 року), і відповідно не існувало жодних обмежень щодо здійснених спірних операцій.
17.04.2020 до суду апеляційної інстанції від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому третя особа просить задовольнити апеляційну скаргу відповідача в повному обсязі.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, колегія суддів зазначає наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, 08.02.2016 між ОСОБА_1 та акціонерним товариством "ВТБ Банк"   укладено договір на оформлення банківських продуктів №1566611, за умовами якого - банк відкриває поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_1 у валюті UAH та відкриває додатковий рахунок у валюті   (у випадку відкриття мультивалютного Карткового рахунку).
Відповідно до пункту 3 Додатку до Договору від 08.02.2016 Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Пунктом 4 цього Додатку визначено, що вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком для вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.
Згідно з пунктом 5 Додатку до Договору від 08.02.2016   вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
На виконання умов вищезазначеного договору №1566611 від 08.02.2016 Акціонерним товариством "ВТБ Банк" на ім`я ОСОБА_1 було відкрито Картковий рахунок № НОМЕР_1 .
01.11.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство "Армет" (як позикодавцем), в особі директора Романенка Олександра Михайловича та ОСОБА_1 (як позичальником) укладено договір №01/11-ФД-1 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги.
Відповідно до пункту 1.1 договору №01/11-ФД-1 Позикодавець надає Позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.
Також, відповідно до умов Договору № 01/11-ФД-1:
- поворотна фінансова допомога надається в національній валюті в межах суми 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. без ПДВ. Поворотна фінансова допомога надається Позикодавцем не пізніше ніж 20 робочих днів з дати підписання даного договору (пункт 2.1);
- поворотна фінансова допомога надається з дати підписання даного договору шляхом внесення грошових коштів до каси Позичальника, або перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника з особового або іншого рахунку Позикодавця (пункт 2.3).
09.11.2018 на виконання вимог положень договору № 01/11-ФД-1, відповідно до наказу директора ТОВ "НВП "Армет" № 8 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, на картковий рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , перераховано кошти у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп. з відповідним призначенням платежу.
Вказані обставини також підтверджуються відомістю від 09.11.2018 №12 про безготівкове поповнення карткових рахунків та випискою по рахунку приватного клієнта № 816980-2019 / 0716 .
Також, 12.11.2018 на виконання вимог положень договору № 01/11 -ФД-1, відповідно до наказу директора ТОВ "НВП "Армет" №9 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, на картковий рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , перераховано кошти у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп. з відповідним призначенням платежу.
Вказані обставини підтверджуються відомістю від 09.11.2018 №13 про безготівкове поповнення карткових рахунків (копія додається) та випискою по рахунку приватного клієнта №816980-2019/0716.
13.11.2018 рішенням Правління Національного банку України № 764-рш/БТ "Про віднесення акціонерного товариства "ВТБ Банк" до категорії проблемних" АТ "ВТБ Банк" було віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів.
На підставі рішення Правління Національного банку України від 27.11.2018 №796-рш/БТ "Про віднесення Акціонерного товариства "ВТБ Банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2018 №3180 "Про запровадження тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві "ВТБ Банк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".
Відповідно до зазначеного рішення розпочато процедуру виведення акціонерного товариства "ВТБ Банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 28.11.2018 до 27.12.2018 включно.
У подальшому, 18.12.2018 на підставі рішення Правління Національного банку Україна від 18.12.2018 № 849-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства "ВТБ Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №3392 "Про початок процедури ліквідації АТ "ВТБ Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".
Згідно з вищезазначеним рішенням:
- в АТ "ВТБ Банк" відкликано банківську ліцензію та запроваджено процедуру ліквідації строком на два роки - з 19.12.2018 по 18.12.2020;
- повноваження ліквідатора АТ "ВТБ Банк" делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Шевченку Олександру Володимировичу.
10.06.2019 засобами поштового зв`язку ПАТ "Укрпошта" (трек-номер відправлення 0103267703632) позивачем отримано повідомлення №3101/1-2 та №3102/1-2 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ВТБ Банк" від 31.05.2019 про нікчемність правочинів, зокрема про:
- нікчемність транзакції (операції) від 09.11.2018 по перерахуванню коштів у сумі 70 000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп. на картковий рахунок № НОМЕР_1 від юридичної особи, клієнта Банку - ТОВ "НВП «Армет", що була здійснена з призначенням платежу - безготівкове поповнення карткових рахунків (поворотна безготівкова фінансова допомога згідно договорів, зокрема договору №01/11- ФД-1), відповідно пункту 7   частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;
- нікчемність транзакції (операції) від 12.11.2018 по перерахуванню коштів у сумі 70 000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп. на картковий рахунок № НОМЕР_1 від юридичної особи, клієнта Банку - ТОВ  "НВП "Армет", що була здійснена з призначенням платежу - безготівкове поповнення карткових рахунків (поворотна безготівкова фінансова допомога згідно договорів, зокрема договору №01/11- ФД-1), відповідно пункту 7 частини 3 статті 38   Закону України   «Про систему   гарантування вкладів фізичних осіб».
З 04 листопада 2019 року Шевченка О. В. відсторонено від виконання обов`язків Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» та відкликано всі повноваження ліквідатора, делеговані Фондом провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами; з 04 листопада 2019 року Стрюкову І. О. призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «ВТБ БАНК», визначені Законом № 4452-VI, зокрема, ст. 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону № 4452-VI, в тому числі, з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень щодо звернення до пов`язаної з банком особи з вимогою про відшкодування шкоди та звернення з такою вимогою до суду, а також з вимогою до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені, як позики або вклади, кошти, що згідно з цим Законом прирівнюються до вкладів, та повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами.
Позивач, не погоджуючись із прийнятим уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ВТБ Банк" рішенням та вважаючи його протиправним, 30.07.2019 звернувся до останнього із заявою, в якій просив включити його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у АТ "ВТБ Банк" за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо нього як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами у АТ "ВТБ Банк" за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором на оформлення банківських продуктів № 1566611 від 08.02.2016 та коштів на поточному рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 158 502 (сто п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот дві) гривні 33 коп.
Розглянувши звернення позивача, виконуючий обов`язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ВТБ Банк" І. О. Стрюкова, листом від 14.08.2019 №4737/1-2, відмовила позивачу у задоволенні його вимог.
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість правомірності дій відповідача щодо не включення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон №4452-VI).
Частиною першою статті 3 Закону №4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Згідно з положеннями статті 27 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).
Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:
1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;
2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;
3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;
4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;
5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, на час прийняття Правлінням НБУ рішення 27.11.2018 №796-рш/БТ «Про віднесення АТ «ВТБ БАНК» до категорії неплатоспроможних на банківському рахунку позивача № НОМЕР_4 знаходилась сума 158502, 33 грн.
Проте, Уповноваженою особою Фонду позивача не було включено до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Відповідно до частини першої статті 34 Закону №4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.
Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 Закону №4452-VI, є тимчасовою адміністрацією.
Відповідно до частини другої статті 34 Закону №4452-VI не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах Урядовий кур`єр або Голос України.
Частинами третьою, п`ятою цієї статті також передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.
Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього   Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
Відповідно до частини першої статті 36 Закону №4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.
За частиною третьою цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.
Закон №4452-VI визначає порядок складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не здійснюється.
Так, згідно з положеннями статей 37, 38 Закону №4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів шляхом здійснення перевірки вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 цього Закону.
Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав укладення банком правочинів (у тому числі договорів), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (пункт 7 частини 3 статті 38 Закону №4452-VI).
Зі змісту даної норми вбачається, що пункт 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI не може бути застосованим до договорів, укладених між позивачем та АТ «ВТБ Банк», оскільки на підставі цих правочинів у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цих правочинів не передбачають обов`язків банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.
Відтак, метою пункту 7 частини третьої   статті 38 Закону №4452-VI є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією щодо застосування пункту 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №910/14681/17, від 30.05.2018 у справі №910/23036/16, від 23.10.2018 у справі №804/6992/15.
Як установлено колегією суддів та вбачається з матеріалів справи, грошові кошти від ТОВ «НВП «Армет» надійшли на поточний рахунок позивача на підставі укладеного між ними договору від 01.11.2018 №01/11-ФД-1 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги. У свою чергу АТ «ВТБ Банк» не є стороною за вказаним договором, а лише виконував розрахункове обслуговування рахунку та в силу п. 32.3 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» зобов`язаний виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів.
Так, фактично, Уповноважена особа Фонду визнала нікчемними розрахункові банківські операції з перерахування коштів з одного рахунку на інший. Як убачається з матеріалів справи, перерахування коштів з рахунку ТОВ "НВП "Армет" на рахунок позивача було здійснено 09.11.2018 та 12.11.2018 відповідно, тобто до запровадження тимчасової адміністрації у АТ "ВТБ Банк".
Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004, згідно пункту 1.4 глави 1 якої розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.
Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.
Посилання відповідача на те, що операції на банківському рахунку позивача мають ознаки нікчемності, колегією суддів оцінюється критично з огляду на помилкове ототожнення Уповноваженою особою понять банківської операції (трансакції) та правочину.
Трансакція - інформація в електронній формі про окрему операцію із застосуванням платіжної картки, яка сформована за результатами її виконання, що визначено постановою Правління Національного банку України № 620 від 10.12.2004. Натомість, поняття правочину визначено ст. 202 ЦК України, відповідно до якої правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Отже, відповідач повинен був насамперед встановити, щодо якого правочину виник сумнів, лише після цього встановлювати ознаки нікчемного правочину. При цьому оцінка банківських операції, що здійснені на виконання такого правочину не може впливати на права та обов`язки його сторін.
Відповідно до ст. 1062 ЦК України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу.
АТ «ВТБ Банк» при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а отже операції по перерахунку коштів здійснені правомірно, з дотриманням діючого законодавства України.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що за Законом №4452-VI до такого переліку віднесені правочини, що вчинені (укладені) саме банком. Щодо правочинів (у тому числі договорів), які укладені між фізичними чи юридичними особами - уповноважена особа таких повноважень не має за цим Законом.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, врегульовані цивільним законодавством, положення якого не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI. Про це зазначив Верховний Суд у постанові від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15.
Як вже було встановлено раніше, відповідач вважає нікчемними правочин з перерахування на рахунок позивача грошових коштів, посилаючись на положення п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.
Водночас, Уповноваженою особою не враховано, що операція прийняття і зараховування на рахунок коштів не є правочином між банком та фізичною особою згідно ст. 202 ЦК України.
Таким чином, кошти на поточному рахунку позивача за договором на оформлення банківських продуктів №1566611 від 08.02.2016 є вкладом у розумінні Закону та підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду. 
Доказів, які б спростовували зазначене або підтверджували наявність підстав для відмови у відшкодуванні коштів за вкладом, передбачених ч. 4 ст. 26 Закону № 4452-VI, Уповноваженою особою не надано.
Колегія суддів зазначає, що на позивача у цій справі поширюється конституційний принцип   для особи приватного права дозволено все, що не заборонено законом, який закріплений в частині першій статті 19 Конституції України та сформульований наступним чином: правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Тоді, як застосовуючи частину третю статті 38 Закону №4452-VI, Фонд або його уповноважена особа зобов`язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Забезпечуючи виконання статті 38 Закону №4452-VI відповідач, фактично, позбавлений дискреційних повноважень, під якими слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.
Крім того, колегія суддів враховує, що відповідач не довів належними та допустимими доказами того, що у момент укладення договору на оформлення банківських продуктів №1566611 від 08.02.2016  та здійснення транзакції АТ «ВТБ Банк» щодо зарахування суми коштів на банківський рахунок, позивач отримав перевагу стосовно інших вкладників банку та не обґрунтував, у чому така перевага полягала, а також не зазначив, які норми законодавства були порушені при здійсненні транзакцій щодо перерахування коштів на рахунок позивача або під час укладення договору на оформлення банківських продуктів №1566611 від 08.02.2016  з АТ «ВТБ Банк».
Крім того, відповідачем не доведено, що укладення договору та перерахування коштів на рахунок містить ознаки правочину, який міг би спричинити неплатоспроможність Банку.
Відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Згідно із частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
Частина третя цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.
Крім того, відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.
Проте, Уповноваженою особою Фонду не наведено та не надано доказів, які б свідчили, що зазначені правочини є такими, що порушують публічний порядок чи спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.
Водночас, суд враховує правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 №826/1476/15, а саме:
"Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.
Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.
При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину."
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить висновку про необґрунтованість правомірності дій відповідача щодо не включення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а отже, позовні вимоги в цій частині підлягали задоволенню, що вірно вирішено судом першої інстанції.
З урахуванням встановлених вище обставин, суд апеляційної інстанції повністю погоджується з позицією суду першої інстанції щодо того, що повним та достатнім способом захисту прав позивача є зобов`язання уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ВТБ Банк" Шевченка Олександра Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо відшкодування ОСОБА_1 , як вкладнику, який має право на відшкодування коштів за вкладами у АТ "ВТБ Банк" за рахунок Фонду, у розмірі вкладу 158502 (сто п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот дві) грн. 33 коп., оскільки позивач, в даному випадку, є вкладником, у розумінні Закону №4452-VI.
Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ВТБ Банк" залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                              В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                         А.Б. Парінов

                                                                                                        О.Є. Пилипенко