КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
                                   
Апеляційне провадження                                            
№ 22-ц/824/7037/2020                                                                         
 
П О С Т А Н О В А
 
                                  І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И

         04 червня 2020 року                                                                  місто Київ
                                                                                           справа №369/15409/18
                              
Київський апеляційний судв складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого судді: Борисової О.В.
                       суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.
                       
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Пінкевич Н.С., повний текст рішення складено 05 грудня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
                                              В С Т А Н О В И В:
В грудні 2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 25 вересня 2008 року у розмірі 76786,95 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 8889,88  грн.; заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом - 39313,65 грн.; нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 24688,80 грн.; штрафу (фіксована частина) - 250,00 грн.; штрафу (процентна складова) - 3644,62 грн. 
В обґрунтування вимог посилався на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 25 вересня 2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 19000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Вказувавна те, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана  неюзаява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між неюта банком договірпро надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Зазначав, що банк щодо зміни кредитного ліміту керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Позивач вказував, що банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачукредит у повному обсязі, однак остання умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає, а тому просив стягнути з відповідачазаборгованість за кредитним договором. 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог посилався на те, що підписанням анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач погодилася з Умовами та Правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору. Приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком.
Вказував на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка була надана до суду разом з позовною заявою та яка особисто підписана відповідачем та містить всі умови кредитування.
Зазначав, що відповідач не оспорює факт укладення договору та наявності у неї заборгованості, заперечень проти позову остання не надала.
          Відзиву на апеляційну скаргу позивача до Київського апеляційного суду не надійшло.
У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та відсутності підстав для його задоволення.
Колегія суддів не погоджується в повному обсязі з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що 25 вересня 2008 року ОСОБА_1 підписала заяву б/н, відповідно до якої відповідач отримала кредит у розмірі 19000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Позивач зазначав, що відповідач, підписавши анкету-заяву підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.uaскладає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
На підтвердження своїх вимог позивач до матеріалів позовної заяви надав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості за договором №б/н від 25 вересня 2008 року станом на 31 травня 2015 року та станом на 13 листопада 2018 року, копію заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», копію паспорту відповідача.
В подальшому позивачем було надано також довідку про видачу кредитних карт та виписку по рахунку.
Відповідно до положень статтей 526, 530, 610, ч.1 статті 612 ЦК України зобов'язання  повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням  зобов'язання  є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Частииною 1 ст.627 ЦК України  визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ст.629 ЦК України договір є  обов'язковим  для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Як вбачається з матеріалів справи, 25 вересня 2008 року ОСОБА_1 підписала заяву б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг.
Вказана заява від 25 вересня 2008 року містить анкетні дані         ОСОБА_1 , її контактну інформацію, бажаний кредитний ліміт - 1400 грн., дату відкриття карткового рахунку - 25 вересня 2008 року та номер картки - НОМЕР_1 .
У заяві зазначено, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис в заяві.
У матеріалах справи також міститься довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка містить підпис ОСОБА_1 та в якій сторонами було погоджено, зокрема, що базова % ставка в місяць нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році - 3,0%); розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше ніж 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості-пеня = (пеня1)+(пеня2), де: пеня1) = (базова відсоткова ставка за договором) / 30-нараховується за кожний день прострочки, штраф 250 грн. + 5% від суми позову.
З матеріалів справи вбачається, що при укладенні кредитного договору  ОСОБА_1 було видано платіжку картку № НОМЕР_1 зі строком дії до 01/10.
Крім того, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було надано довідку від 05 квітня 2019 року №30.1.0.0/2-20181129/1006, в якій зазначено, що клієнт ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 25 вересня 2008 року отримала картки: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 05.2021 року (а.с.74).
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За приписами статтей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом пунктів 2.3., 2.4., 3.3 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223 спеціальний платіжний засіб є власністю емітента і  може передаватись у  власність  або  надаватися в користування клієнту відповідно до  умов  договору,  на  підставі  якого  надається  та використовується спеціальний платіжний засіб (далі - договір).
Договір укладається в письмовій формі. Умови договору   мають   бути   викладені державною мовою. Укладення договору іншою мовою  здійснюється за домовленістю емітента та клієнта відповідно до законодавства України. Один примірник договору зберігається  в  емітента,  а  другий примірник договору емітент зобов`язаний надати клієнту під підпис. Емітент зобов`язаний під час видачі  спеціального  платіжного засобу  надати клієнту договір,  правила використання спеціального платіжного засобу і тарифи банку.
Кредитна схема передбачає здійснення  користувачем  платіжних операцій з використанням спеціального платіжного засобу за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит або в межах кредитної лінії. Кредитна лінія  під   операції  зі  спеціальними  платіжними засобами відкривається банком  на  визначений термін і в межах установленого  договором  ліміту заборгованості або граничної суми кредитування. Строк дії кредитної лінії, яка  відкривається  під спеціальні платіжні засоби, установлюється договором. 
Банк зобов`язаний на після виконання взаємних зобов`язань або в разі розірвання чи закінчення терміну дії договору на вимогу користувача видати йому довідку про  повернення  спеціального платіжного засобу, крім випадків передавання його користувачу у власність, кредиту та процентів за користування ним.
Таким чином, у разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання.
До аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі №471/1403/14-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 553/1449/16-ц, 23 січня 2019 року у справі №759/6799/15-ц.
Разом з тим, матеріали справи не містять письмових договорів, укладених між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 про встановлення кредитного ліміту на платіжні картки: № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , зокрема заяв на видачу кредиту, підписаних відповідачем.
А відтак, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що інші кредитні картки № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 видані в межах дії одного й того ж договору кредиту б/н від 25 вересня 2008 року (термін дії якого закінчився 31 січня 2010 року), у зв`язку з чим, у колегії суддів відсутні правові підстави ототожнювати ці кредитні картки з кредитним договором №б/н від 25 вересня 2008 року.
Тобто позивачем не доведено  обставин перевипуску кредитної платіжної картки № НОМЕР_1 .
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що у зв`язку із невиконанням умов договору у відповідача станом на 13 листопада 2018 року виникла заборгованість у загальному розмірі 76786,95 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 8889,88  грн.; заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом - 39313,65 грн.; нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 24688,80 грн.; штрафу (фіксована частина) - 250,00 грн.; штрафу (процентна складова) - 3644,62 грн. 
На підтвердження розміру заборгованості АТ КБ «ПРИВАТБАВНК» надав два розрахунки заборгованості за договором №б/н від 25 вересня 2008 року станом на 31 травня 2015 року та станом на 13 листопада 2018 року
За умовами договору №б/н від 25 вересня 2008 року відповідач зобов`язалася повернути банку отриманий кредит, відсотки за ним, комісії та інші передбачені платежі не пізніше останнього дня місяця дії картки № НОМЕР_1 - 31 січня 2010 року.
З розрахунку заборгованості станом на 31 травня 2015 року вбачається, що станом на 29 січня 2010 року заборгованість відповідача по тілу кредиту становить 710,29 грн. (65,29 грн. - сальдо поточної заборгованості за кредитом + 645 грн. - сальдо, на яке в цьому періоду проценти не нараховуються (пільговий період).
Оскільки відповідач фактично отримала кредит, користувалася ним та періодично погашала заборгованість, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню сума заборгованості по тілу кредиту по договору б/н від 25 вересня 2008 року, яка була наявна станом на 31 січня 2010 року у розмірі 710,29 грн.
Звертаючись до суду з позовом, позивач також просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за відсотками, пенею та штрафи.
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц.
Відтак, у межах строку кредитування до 31 січня 2010 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти.
При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 25 вересня 2008 року відсотки за користування кредитом нараховувалися з 28 листопада 2008 по листопад 2018 року, тобто і після закінчення строку дії кредитного договору від 25 вересня 2008 року, а саме після 31 січня 2010 року, що суперечить вимогам чинного законодавства.
Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 31 січня 2010 року заборгованість відповідача за процентами становить 12,15 грн.
А тому, враховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, то колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості по відсотках у розмірі 12,15 грн.
При цьому, у задоволенні вимог позивача про стягнення заборгованості по відсотках, яка нарахована поза межами строку кредитування (з 01 лютого 2010 року до 13 листопада 2018 року) слід відмовити.
З розрахунку заборгованості також вбачається, що станом на 29 січня 2010 року у відповідача була відсутня заборгованість за пенею та штрафами, а відтак відсутні підстави для задоволення вказаних вимог.
На наведене вище суд першої інстанції уваги не звернув.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2019 року та ухвалення нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 722,44 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 710,29 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 12,15 грн.
Згідно з  ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 41,41 грн. 
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
                                                  П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.
 
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2019 рокускасувати та ухвалити нове.
 
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
 
Стягнути з ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: місто Київ, вул. Грушевського, 1д, ідентифікаційний код 14360570 заборгованість за кредитним договором в розмірі 722 грн. 44 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 710 грн. 29 коп. та заборгованості по відсоткам у розмірі 12 грн. 15 коп.
 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
 
Стягнути з ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: місто Київ, вул. Грушевського, 1д, ідентифікаційний код 14360570 судові витрати у розмірі 41 грн. 41 коп.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
  
Головуючий:
 
         Судді: