ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/12402/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року (суддя Тулянцева І.В.) у справі №160/12402/19 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в особі Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

                                                 в с т а н о в и В :

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафувід 21.11.2019 року №59353616, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що на виконанні в Управління знаходився виконавчий лист по справі №804/2072/18 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 .. На виконання рішення суду Головним управлінням проведено розрахунок пенсії та продовжено її виплату. Незважаючи про добровільне виконання відповідачем судового рішення, відповідачем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10200,0грн. за невиконання без поважних причин боржником рішення. Зазначаючи про виконання судового рішення, позивач вказував на неправомірність оскаржуваної постанови державного виконавця.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Вирішуючи спірні відносини між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання рішення суду без поважних причин є підставою для застосування державним виконавцем до боржника штрафних санкцій.
У спірному випадку, як зазначив суд першої інстанції, позивачем (боржником) судове рішення було виконано частково. При цьому, жодних доказів виконання судового рішення боржником державному виконавцю надано не було, у зв`язку з чим державний виконавець не мав змоги та обґрунтованих підстав зробити висновки про повне виконання боржником рішення суду.
З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність застосування до позивача оскаржуваних штрафних санкцій.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо правомірності оскарженого рішення державного виконавця. Скаржник вказує на те, що судове рішення ним було виконано у повному обсязі, у зв`язку з чим правових підстав для застосування штрафних санкцій у державного виконавця не існувало.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що при примусовому виконанні виконавчого листа №804/2072/18, виданого 01.04.2019 Дніпропетровським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , починаючи з 01.03.2018 щомісячно доплату до пенсії за кожний повний рік стажу понад 20 років, шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, але не вище 85 % заробітку відповідно де вимог ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 за №796-ХІІ, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельською Тетяною Петрівною встановлено, що Головним управлінням ПФУ у Дніпропетровській області рішення фактично, у повному обсязі не виконано, причини поважності його невиконання не виявлені, при цьому останніми ігноруються факти, встановлені судовим рішенням. З системного аналізу норм Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно з вищезазначеним Законом, у зв`язку з чим постановою від 21.11.2019 ВП №59353616 за невиконання рішення суду без поважних причин накладено на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області штраф на користь держави у розмірі 10200 грн.
Правомірність та обґрунтованість постанови державного виконавця про застосування штрафу є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Відповідно до ст..1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Отже, виконавець зобов`язаний вжити усіх необхідних заходів щодо своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення.
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії передбачена ст..75 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до цієї норми у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. 
З аналізу вищенаведених норм права суд першої інстанції правильно виходив з того, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. 
Зробивши правильний висновок щодо правових підстав для застосування до боржника штрафних санкцій, суд першої інстанції виходив з того, що боржником рішення суду було виконано частково. У свою чергу, як зазначив суд першої інстанції, невиконання рішення суду у повному обсязі, без поважних причин, є правовою підставою для застосування штрафних санкцій.
В той же час, зробивши такі висновки, суд першої інстанції не зазначив того, в якій саме частині зобов`язальне рішення суду не було виконано боржником.
Не вбачається цього і з оскаржуваної постанови державного виконавця, в якій зазначено лише про те, що рішення суду боржником у повному обсязі не було виконано, але інформації про те, в якому обсязі рішення суду виконано, а в якому не виконано, постанова державного виконавця не містить.
В той же час наданні позивачем докази свідчать про те, що на виконання рішення суду ним було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та продовжено її виплату.
При цьому суд апеляційної інстанції не надає оцінки правильності виконання боржником судового рішення, оскільки це виходить за межі предмету спору у цій справі.
Отже за встановлених обставин не можливо стверджувати про обґрунтованість застосування до позивача спірних штрафних санкцій, оскільки державним виконавцем не був встановлений сам факт невиконання боржником судового рішення.
Висновки суду першої інстанції на те, що на підставі наданих боржником (позивачем) документів, державний виконавець не мав змоги та обґрунтованих підстав зробити висновки про повне виконання боржником рішення суду, є безпідставними, оскільки у спірному випадку штрафні санкції застосовані до позивача за невиконання рішення суду, а не за ненадання (надання не у повному обсязі) державному виконавцю документів, які б підтверджували виконання боржником судового рішення.
З огляду на викладене суд апеляційної не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності застосування до позивача спірних штрафних санкцій.
Оскільки відповідачем не було доведено факт не виконання позивачем судового рішення, а судом першої інстанції таких обставин встановлено не було, то суд апеляційної інстанції приходить до висновку про неправомірність оскаржуваної постанови державного виконавця про застосування штрафу.
З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року у справі №160/12402/19 - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.
Постанову про накладення штрафу від 21.11.2019 року №59353616, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - визнати неправомірною та скасувати.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 23.04.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк