Постанова
Іменем України
 
06 травня 2020 року                                      
м. Київ                                                               
 
справа № 766/4172/19
провадження № 61-14409св19 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого -Луспеника Д. Д., 
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
заявник -  ОСОБА_1 , 
суб`єкт оскарження:державний виконавець Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Чусовітіна Ірина Миколаївна, заінтересовані особи:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Корабельного районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на постанову Херсонського апеляційного суду від 06 червня 2019 року у складі колегії суддів: Базіль Л. В., Бугрика В. В., Приходько Л. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст скарги
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, суб`єкт оскарження: державний виконавець Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Чусовітіна І. М., заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на дії державного виконавця.
Скарга обґрунтована тим, що двома постановами старшого державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Чусовітіної І. М. від 20 лютого 2019 року визначено спосіб участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вихованні онуки та визначено місце їхніх побачень за місцем проживання стягувачів - по АДРЕСА_1 .
Заявниця зазначала, що з винесеними постановами державного виконавця вона не погоджується, оскільки вони винесені з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, без врахування її інтересів та інтересів дитини.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Чусовітіної І. М. від 20 лютого 2019 року ВП № 57220289 та ВП № 57220391 про визначення місця побачення стягувачів з дитиною, скасувати вимогу, складену державним виконавцем Чусовітіної І. М. від 21 лютого 2019 року про виконання зазначених постанов.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 березня 2019 року у складі судді Єпішина Ю. М. скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Постанову Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 20 лютого 2019 року (реєстраційний номер виконавчого провадження АСВП 57220289) про визначення місця побачення стягувача з дитиною та постанову Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 20 лютого 2019 року (реєстраційний номер виконавчого провадження АСВП 57220391) про визначення місця побачення стягувача з дитиною визнано неправомірними та скасовано.
Скасовано вимогу від 21 лютого 2019 року № 6950, складену старшим державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Чусовітіною І. М., про виконання постанов від 20 лютого 2019 року, про визначення місця побачення стягувача з дитиною за виконавчими провадженнями ВП № 57220289, ВП № 57220391.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскаржувані постанови державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 20 лютого 2019 року про визначення місця побачення стягувачів з дитиною у ВП № 57220289 та ВП № 57220391 прийнято без врахування позиції боржника ОСОБА_1 та без врахування інтересів дитини.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Херсонського апеляційного суду від 06 червня 2019 року апеляційну скаргу старшого державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Чусовітіної І. М. залишено без задоволення. Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 березня 2019 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що матеріали справи не містять документів, які б давали підстави дійти висновку про те, що державний виконавець при прийнятті рішення щодо визначення побачень дитини зі стягувачами зважив на стан здоров`я дитини та встановив обставини, які б дозволяли йому зробити висновок про можливість проведення побачень малолітньої дитини без шкоди її здоров`ю, за місцем проживання стягувачів.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У липні 2019 року Корабельний районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області
подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою судді Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У жовтні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2020 року вказану справу призначено до судового розгляду  у складі колегіїз п`яти суддів. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не надав належної оцінки тому, що індивідуальний догляд, який рекомендований дитині рішенням лікарсько-консультаційною комісією дитячої поліклініки № 1 від 09 квітня 2019 року, передбачає невідвідування дитиною дитячого садка у зв`язку з ризиком приєднання дитячих та вірусних інфекцій, що можуть спровокувати рецидив пієлонефриту, тому, враховуючи зазначене, нею зроблено висновок, що встановлений догляд за дитиною не є обмеженням дитини у спілкуванні із близькими людьми, у зв`язку з чим було прийнято рішення, що побачення дитини зі стягувачами повинні проходити за місцем проживання стягувачів. 
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , у якому вона просила залишити оскаржувані судові рішення без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга Корабельного районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області задоволенню не підлягає.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13 листопада 2017 року у справі № 766/9055/16-ц позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково.
Визначено ОСОБА_2 та ОСОБА_3  спосіб участі у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення наступного часу для систематичних побачень з дитиною: «кожної другої та четвертої суботи календарного місяця з 10:00 до 18:00»; щорічно 25 лютого та 10 червня за домовленістю з матір`ю дитини. У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 11 січня 2018 року у справі № 766/9055/16-ц за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_5 , виконавчий комітет Корабельної районної у м. Херсоні ради - орган опіки і піклування Корабельного району м. Херсона, про визначення способу участі у вихованні дитини, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 листопада 2017 року змінено, доповнено його резолютивну частину таким змістом: після речення «кожної другої та четвертої суботи календарного місяця з 10:00 до 18:00;», реченням «Перші три календарні місяці побачення у присутності матері».
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до копії довідки від 30 жовтня 2018 року № 558/65 Комунального закладу «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» ОСОБА_4 за рішенням лікарсько-консультативної комісії рекомендовано індивідуальний догляд на шість місяців (а.с. 17).
20 лютого 2019 року старшим державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Чусовітіною І. М. прийнято постанови про визначення місця побачення стягувачів з дитиною, якими визначено місце побачення стягувачів: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - з онукою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5, 6).
21 лютого 2019 року старшим державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Чусовітіною І. М. винесено вимогу про виконання вказаних постанов від 20 лютого 2018 року у ВП № 57220289 та ВП № 57220391.
Відповідно до довідки головного лікаря комунального закладу «Херсонська міська клінічна лікарня імені А. і О. Тропіних» Ремиги Л. Т. від 09 квітня 2019 року індивідуальний догляд за ОСОБА_4 передбачає невідвідування дитячого садка. Обмеження в повсякденному житті дитини пов`язані з усуненням чинників, що можуть провокувати рецидив захворювання (приєднання дитячих інфекційних та вірусних захворювань, хронічні вогнища інфекції, стреси, переохолодження). Також показані дієта за віком з дотриманням питного режиму (а. с. 134).
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частин першої, другої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
Пунктами 5-6 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02 квітня 2012 року № 512/5 у редакції, чинній на час прийняття державним виконавцем оскаржуваних постанов, визначено, що якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.
Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.
Якщо сторона виконавчого провадження не з`явилася у визначений у виклику час до державного виконавця та письмово не повідомила державного виконавця про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною, державний виконавець визначає час та (або) місце такого побачення без врахування позиції відповідної сторони виконавчого провадження. При виконанні рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною державний виконавець за потреби залучає органи опіки та піклування.
Відповідно до довідки головного лікаря комунального закладу «Херсонська міська клінічна лікарня імені А. і О. Тропіних». Ремиги Л. Т від 09 квітня 2019 року індивідуальний догляд за ОСОБА_4 передбачає невідвідування дитячого садка. Обмеження в повсякденному житті дитини пов`язанні з усуненням чинників, що можуть провокувати рецидив захворювання (приєднання дитячих інфекційних та вірусних захворювань, хронічні вогнища інфекції, стреси, переохолодження). Також показані дієта за віком з дотриманням питного режиму.
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком апеляційного суду про те, що при винесенні оскаржуваних постанов державним виконавцем не були враховані рекомендації лікарсько-консультаційної комісії стосовно дитини і не з`ясовано, чи може бути забезпечений індивідуальний догляд дитини стягувачами під час побачень з дитиною за їхнім місцем проживання.
Доводи касаційної скарги про те, що індивідуальний догляд за дитиною стосується лише невідвідування дитячого садка, є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними доказами.
Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони не підтверджується матеріалами справи й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком  апеляційного суду стосовно установлених обставин справи, містять посилання на факти, які були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що усуді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Корабельного районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області залишити без задоволення.
Постанову Херсонського апеляційного суду від 06 червня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                 Д. Д. Луспеник 

Судді:                                                                           І. А. Воробйова 

                                                                                       Б. І. Гулько

                                                                                        Р. А. Лідовець  

                                                                                        Ю. В. Черняк