ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2020 року
м. Харків
Справа № 645/2295/19
Провадження № 22-ц/818/2259/20
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Хорошевського О.М.
суддів - Бурлаки І.В., Яцини В.Б.,
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" «Форза»
відповідач - ОСОБА_1 
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 січня 2020 року постановлене суддею Бабенко Ю.П.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза» до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним та стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Форза" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним та стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначає, що 04 січня 2019 року між Товариством та ОСОБА_1 підписано заяву на отримання кредиту № 00019010651, згідно з умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 10000 грн. Вказана сума була перерахована через систему Ligpay. Відповідно умов договору позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати проценту ставку за користування кредитом.
Відповідач ознайомився з кредитним договором і був згоден з усіма його умовами.
В зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 11 квітня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 становить 29500 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту 10000,00 грн.; заборгованості за річними відсотками 4500,00 грн. заборгованості за простроченими відсотками- 10000,00 грн.; заборгованість за пенею -5000,00 грн.
Відповідачка ОСОБА_1 позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, визнати договір нікчемним на підставі того, що при укладенні договору про надання позики на умовах фінансового кредиту, для якого законом визначена обов`язкова письмова форма та який є недійсним за законом у разі недотримання такої форми, не була дотримана письмова форма та позивачем не доведена одночасна наявність всіх необхідних обставин для визнання його дійсним в розумінні ч.2 ст. 218 ЦК України.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ФОРЗА» відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що відповідачем недотримано вимог щодо порядку укладання Договору, щодо досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору, щодо виконання позивачем умов договору шляхом перерахування відповідачу кредитних коштів, суд на підставі повно та всебічно досліджених в їх сукупності та взаємозв`язку доказів, надавши їм належну правову оцінку дійшов висновку, що відсутні передбачені ч. 2 ст. 218 ЦК України підстави для визнання Договору дійсним.
В апеляційній скарзі ТОВ ФК «Форза» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Апеляційна скарга вмотивована тим, що рішення прийняте з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права, без повного та поверхневого з`ясування обставин справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Судом не взято до уваги, що особу ОСОБА_1 ідентифіковано під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі, що підтверджується фотографією з паспортом.
Також, при акцепті пропозиції Товариства клієнтом використовується одноразовий ідентифікатор, використання якого передбачено положеннями Закону України «Про електронну комерцію».
Таким чином при укладенні договору між Товариством та ОСОБА_1 було дотримано всіх необхідних умов передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Як вбачається з договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 00019010651 від 04.01.2019 року укладеного між ТОВ «ФК «Форза» та ОСОБА_1 , остання отримала фінансовий кредит у сумі 10 000 грн. строком з 04.01.2019 року по 02.02.2019 року з відсотковою ставкою 1,5 % з можливістю пролонгації та дострокового повернення. Виконання зобов`язань клієнта перед товариством забезпечується неустойкою, а саме пенею у розмірі 2,5 % за кожен день прострочення та процентною ставкою за кожен день у разі прострочення у розмірі 2,5 %. В копії договору мається позначення про те, що ОСОБА_1 підписала договір електронним підписом ( а.с. 14-16).
Згідно до розрахунку заборгованості відповідачки станом на 11.04.2019 року складає 29 500 грн., а саме: тіло кредиту - 10 000 грн., відсотки за користування кредитом - 4 500 грн., прострочені % - 10 000 грн., пеня - 5000 грн. (а.с. 17).
Актом Нацкомфінпослуг № 343/16-5/15 від 27.03.2019 року про правопорушення, вчинені ТОВ «ФК «Форза» на ринку фінансових послуг встановлено, що ТОВ «ФК «Форза» надало фінансову послугу ОСОБА_1 не на підставі договору, що є порушенням ч.1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ( а.с. 21-23).
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги обґрунтовуються позивачем саме фактом укладення кредитного договору і надання кредитних коштів, однак позивачем не доведений факт укладання сторонами договору фінансового кредиту. Також, суду не надано належні і допустимі докази того, що відповідачці були перераховані кредитні кошти в розмірі 10000 грн. 
Проте, повністю з такими висновками суду судова колегія не погоджується.
Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таке визначення розкриває сутність зобов`язання, як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 зазначає, що договір між сторонами не укладений.
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 прийняла пропозицію укласти електронний договір (акцепт) шляхом введення ОТП-пароля у відповідне поле в особистому кабінеті ТОВ ФК «Форза» без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі.
Як встановлено, у листі Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 03.04.2019 року Товариство фактично надало ОСОБА_1 грошові кошти шляхом безготівкового переказу але не на підставі договору. Отже матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_1 отримала від Товариства суму в розмірі 10000,00 грн.
Судова колегія зазначає, що оскільки Товариство надало ОСОБА_1 10000,00 грн не на підставі договору, то не можна вважати, що відповідачу було надано кредит на умовах зазначених позивачем. Інших вимог позивачем заявлено не було.
За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання дійсним договору позики та стягнення з відповідачки грошових коштів саме на підставі такого договору.
У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки правові для задоволення позову відсутні.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза» - залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 січня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий                                                                                 О.М. Хорошевський
Судді                                                                                                  І.В. Бурлака
                                                                                                      В.Б. Яцина
Повний текст постанови складено 14 квітня 2020 року