Ухвала
 
10 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 569/18722/17
провадження № 61-4027ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Власик Вікторії Яківни на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2020 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації та повернення майна у власність,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило: визнати недійсними рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від  18 липня 2013 року, індексний номер: 4073489, та свідоцтво про право власності, видане 18 липня 2013 року № НОМЕР_1; скасувати право власності на 73/100 частки квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованої за ОСОБА_1 за номером запису 1700870 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; повернути у власність  ОСОБА_2 квартиру № 41 загальною площею 35 кв. м, житловою площею 17,5 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про право власності на вищевказану квартиру  за ОСОБА_2 . 
 
Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2019 року позов задоволено. Визнано недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 4073489, від 18 липня 2013 року 10:24:23, ОСОБА_3 , Рівненське міське управління юстиції Рівненська область. Визнано недійсним свідоцтво про право власності № НОМЕР_1, видане 18 липня 2013 року, видавник: Державний реєстратор Ящук І. В. Скасовано право власності на 73/100 частки квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованої за ОСОБА_1 за номером запису 1700870 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Повернено у власність ОСОБА_2 квартиру № 41 загальною площею 35 кв. м, житловою площею 17,5 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 35 кв. м, житловою площею 17,5 кв. м за ОСОБА_2 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2020 року (повний текст якої складено 24 січня 2020 року) апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Власик В. Я. залишено без задоволення, а заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2019 року - без змін.
 
28 лютого 2020 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, представник ОСОБА_1 - адвокат Власик В. Я. подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення, застосувати позовну давність та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Власик В. Я. заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2019 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2020 року, посилаючись на те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 29 січня 2020 року. На підтвердження вказаних обставин заявник надала оригінал конверта за ідентифікатором поштового відправлення 3302806103036, яким Рівненським апеляційним судом направлялася копія оскаржуваної постанови ОСОБА_1 .
 
Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2019 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2020 року і наданий заявником оригінал конверта Рівненського апеляційного суду за ідентифікатором поштового відправлення 3302806103036 свідчать про поважність причин пропуску цього строку та наявність підстав для його поновлення.
 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Власик В. Я. заявила клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на те, що ОСОБА_1 перебуває у скрутному матеріальному стані, є пенсіонером і отримує пенсію в розмірі 3 301,97 грн. На підтвердження вказаних обставин заявник надала довідку Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 24 лютого 2020 року № 1269/02-16.
 
Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».
 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
Аналіз змісту статті 8 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку про те, що відповідачі у справі не є суб`єктами, на яких поширюється дія цієї правової норми, оскільки вона стосується лише позивачів.
 
Разом з тим інших правових підстав для звільнення заявника від сплати судового збору за подання касаційної скарги законом не передбачено. 
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).
 
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).
 
Надана заявником довідка Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 24 лютого 2020 року № 1269/02-16 про розмір щомісячної пенсії ОСОБА_1 із серпня 2019 року по січень 2020 року не відображає розміру його річного доходу, не є беззаперечним і достатнім доказом його скрутного майнового стану та не підтверджує з достовірністю тієї обставини, що він не може сплатити судовий збір, оскільки заявник не надав доказів про наявність чи відсутність у відповідача інших доходів, рухомого або нерухомого майна та їх обсягу, цінних паперів, можливості розпоряджатися ними.
 
Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у ОСОБА_1 пільг щодо його сплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами заявника щодо можливості звернення до суду касаційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати касаційної скарги судовим збором) у цій справі дотримано. 
 
Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду.
 
Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
 
Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2019 року встановлено, що при поданні позову в цій справі підлягав сплаті судовий збір в розмірі 9 142 грн.
 
Таким чином, судовий збір за подання касаційної скарги складає 18 284 грн (9 142 грн х 200 %).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 18 284 грн має бути перерахований або внесений за реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р?ні/ Печерс.р?н/22030102, ЄДРПОУ - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007, Код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати Верховному Суду оригінал квитанції (платіжного доручення).
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, зокрема, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Отже, касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Власик В. Я. необхідно залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.
 
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Власик Вікторії Яківни про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Власик Вікторії Яківні строк на касаційне оскарження заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2019 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2020 року.
 
Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Власик Вікторії Яківни про звільнення від сплати судового збору.
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Власик Вікторії Яківни на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                               В. А. Стрільчук