ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/6738/19                                                                           Суддя 1-ї інстанції: Васильєва Н.М.
Провадження № 33/818/213/20
Категорія:  ч.1 ст.130 КУпАП

П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

 
10.03.2020 року                                                                м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-
ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Судом першої інстанції встановлено, що 09 вересня 2019 року о 01-20 в м. Харкові по вул. Любові Малої, буд. 47 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Accord державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер та у закладі охорони здоров`я - КЗОЗ ХОНД за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з таким рішенням,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2019 року скасувати, закрити провадження у справі. Окрім цього ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови. Вказує, що копія оскаржуваної постанови була направлена на його адресу засобами поштового зв`язку, але порядок направлення поштової кореспонденції було порушено. Посилається на Інструкцію із діловодства відповідно до п. 26.5 якої копія постанови у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів після закінчення розгляду справи вручається під підпис або надсилається рекомендованим листом особі, щодо якої винесено таку постанову. Достовірних даних про дату отримання копії постанови, як вказано в постанові Харківського апеляційного суду від 10.12.2019 року, матеріали справи не містять оскільки копія судового рішення була направлена простим листом. В результаті дій працівників суду у апелянта відсутня формальна можливість довести отримання копії постанови саме 22.11.2019 року. Єдиним доказом отримання копії постанови є поштовий конверт. З огляду на відсутність іншої інформації про дату отримання копії постанови, відсутні підстави вважати, що доводи щодо дати отримання поштового конверта не відповідають дійсності. Постанову Харківського апеляційного суду від 10.12.2019 року також було направлено із порушенням вимог Інструкції. На підставі викладеного ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження.
В обгрунтування апеляційних доводів ОСОБА_1 зазначає, що 09.09.2019 року він перебував в салоні автомобіля Honda Accord державний номер НОМЕР_2 , однак не керував ним, а сидів на місці пасажира праворуч від водія. Водій та ОСОБА_1 одразу повідомили працівникам поліції, що місцями в автомобілі вони не мінялись. В салоні автомобіля, в той день також перебувало двоє пасажирів, які також підтвердили, що водій та апелянт не мінялись місцями. ОСОБА_1 наполягає, що в той день він не керував транспортним засобом, вважає, що жодних підстав для проходження ним медичного огляду не було. Повідомляє, що змушувати особу, що не керує та не керувала транспортним засобом проходити медичний огляд суперечить повноваженням поліції.                                
Вказує, що єдину судову повістку про виклик на судове засідання на 17.10.2019 року о 09:10, отримав засобами поштового зв`язку. На зазначений виклик з`явився 17.10.2019 року о суду та подав клопотання по справі № 639/6738/19 про ознайомлення з матеріалами справи і перенесення судового засідання з метою звернення до спеціаліста в галузі права, для подальшого з`ясування законності підстав розгляду зазначеної справи.
Повторне повідомлення про виклик на судове засідання, яке було призначено до розгляду на 25.10.2019 року отримано апелянтом 24.10.2019 року о 17:49 шляхом СМС-інформуванням. 
Такий виклик вважає порушенням процесуальних прав щодо виклику особи на судове засідання. Зазначена позиція висвітлена у Постанові Верховного Суду № 201/6092/17 від 27.03.2019 року. 
Вказує, що 24.10.2019 року перебував в Київській області на похороні бабусі - ОСОБА_2 , яка відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , померла 22.10.2019 року, тому у нього була відсутня фізична та моральна можливість з`явитися на судове засідання 25.10.2019, повідомлення про яке я отримано 24.10.2019 року. Апелянт звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 157433 не відповідає вимогам пункту 10 Розділу XV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Зауважує, що є свідки, які можуть підтвердити, що він не перебував за кермом транспортного засобу Honda Accord державний номер НОМЕР_2 , однак допитати їх не було можливим, зважаючи на порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Своїми діями суд грубо порушив права, позбавив права та можливості щодо доведення своєї невинуватості, права на правову допомогу, права на доступ до правосуддя. Вказує на порушення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, посилається на практику Європейського суду з прав людини.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомлені причини такого пропуску апеляційний суд вважає поважними, та відмовити в задоволенні апеляційних вимог виходячи з наступного.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції вимог вказаних вище норм.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
В судовому засіданні  ОСОБА_1  наполягав, що він не був за кермом автомобіля Honda Accord, державний номер  НОМЕР_1  під час зупинки автомобіля працівниками поліції, а перебував на задньому пасажирскогому сидінні, а керував автомобілем його друг.
Це підтвердив допитаний в апеляційному суді у якості свідка ОСОБА_3 .
Апеляційний суд розцінює такі свідчення критично, оскільки вони спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, згідно якого було встановлено, що після зупинки автомобіля з його задньої правої двері дійсно вийшов ОСОБА_1 , а з передньої пасажирської інший чоловік. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що бачили, як він перестрибнув з водійського сидіння на заднє пасажирське, і проти цього ОСОБА_1 не заперечував. В присутності двох свідків йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, від чого він відмовився, але жодного разу не зазначав, що він не був водієм. Також на цьому відеозапису не відображено, що при вказаних обставинах будь-яка особа, яка перебувала у цьому транспортному засобу повідомляла, що вона ним керувала. Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 перебував на місці пасажира праворуч від водія, також спростовується вище вказаним відеозаписом, змістом рапорту працівника поліції ОСОБА_4 М. Згідно письмових пояснень свідків (а.с. 6, 7), саме водій ОСОБА_5 відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, посилань, що не він керував транспортним засобом ці пояснення не містять. Крім того протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та заперечень, тому вказані ним в апеляційній доводи апеляційний суд вважає такими, що не доведені жодними доказами, вони спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.
При розгляді апеляційної скарги апеляційним судом не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ№157433, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Посилання про розгляд справи судом першої інстанції у відсутності ОСОБА_1 апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу, проте ця неповнота усунена під час апеляційного провадження.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу алкогольних, наркотичних чи інших речовин.
Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. 
Враховуючи вище викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції надав повну та об`єктивну оцінку, та прийняв законе і обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, - 
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.10.2019 року у відношенні ОСОБА_1 задовольнити, вказаний строк поновити.
Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Постанова набрала законної сили 10.03.2020 року.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П. Цілюрик