ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року	Львів	Справа № 300/1597/19 пров. № А/857/2979/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                               Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                   Сеника Р.П., Шевчук С.М.
з участю секретаря судового засідання                                    Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року, ухвалене суддею Панікар І.В. у м. Івано-Франківську о 11 год. 06 хв. у справі № 300/1597/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

                                                         В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0058255-5102-0910 від 07.08.2018 року і податкову вимогу № 67654-51 від 13.12.2018 року.
У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає те, що є власником автомобіля марки «Maserati», модель «Qvattroporte», 2013 року випуску, об`єм двигуна 3799 куб. см.
07.08.2018 року відповідач виніс податкове повідомленням-рішенням № 0058255-5102-0910, на підставі якого визначив позивачу податкове зобов`язання за платежем – податок з власників транспортних засобів за 2018 рік в розмірі 16 666,67 грн. 
Це рішення відповідача позивач вважає протиправним з огляду на те, що вік транспортного засобу, враховуючи дату реєстрації в Україні 02.05.2018 року, становить більше 5 років, а середньоринкова вартість такого транспортного засобу, на думку позивача, є меншою ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати.
На думку позивача, відповідач безпідставно визначив позивачу податкове зобов`язання по податку з власників транспортних засобів та вважає, що належним способом захисту порушеного права є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення і податкової вимоги.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0058255-5102-0910 від 07.08.2018 року та податкову вимогу № 67654-51 від 13.12.2018 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1536,80 грн.
Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив відповідач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що автомобіль марки «Maserati», модель «Qvattroporte» у відповідності до п.п. 267.2.1, п. 267.2, ст. 267 Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування, а позивач згідно з п.п. 267.1.1, п. 267.1, ст. 267 ПК України - платником транспортного податку, оскільки цей автомобіль зазначений у переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році, розміщеному на офіційному веб-сайт Мінекономрозвитку, і з дати випуску автомобіля не минуло більше 5 років.
Суд першої інстанції, на думку відповідача, не надав цим обставинам належної уваги.
При цьому, клопотання Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про відкладення розгляду справи, у зв`язку із запровадженням Кабінетом Міністрів України на території України карантину з метою запобігання поширення коронавірусної інфекції необхідно відхилити, оскільки, відповідно до частини 2 статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу – автомобіля марки «Maserati», модель «Qvattroporte», тип - загальний легковий універсал-В, 2013 року випуску, об`єм двигуна 3799 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1 .
07.08.2018 року Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області винесло податкове повідомлення-рішення № 0058255-5102-0910, на підставі якого визначила ОСОБА_1 податкове зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за податковий період 2018 рік в сумі 16 666,67 грн.
13.12.2018 року Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області сформувало вимогу № 67654-51 про сплату боргу за платежем транспортний податок з фізичних осіб за податковий період 2018 рік в сумі 16 666,67 грн. 
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль марки «Maserati», модель «Qvattroporte», 2013 року випуску, який належить ОСОБА_1 не є об`єктом оподаткування у 2018 році, оскільки цей автомобіль зареєстрований в Україні на ім`я позивача 02.05.2018 року.
Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 10 Податкового кодексу України, транспортний податок належить до місцевих податків.
Апеляційний суд встановив те, що автомобіль марки «Maserati», модель «Qvattroporte» зареєстрований за адресою: село Добринів, Рогатинського району Івано-Франківської області.
Рішенням Добринівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 25.12.2017 року встановлено ставку транспортного податку у розмірі 25000 грн.
Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.
Базою оподаткування у відповідності до підпункту. 267.3.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Відповідно до пунктів 267.5 та 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року) Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016 року затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів. Ця Методика встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.
Пунктами 13, 14 Методики визначення середньо-ринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України за №66 від 18.02.2016 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньо-ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального. Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального.
Отже, згідно з вказаними положеннями законодавства, об`єктом оподаткування у 2018 році є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 396 125 грн. та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).
Відповідно до пункту 14.1.220 статті 14.1 Податкового кодексу України, рік виготовлення транспортного засобу - календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік); для транспортних засобів, календарну дату виготовлення яких визначити неможливо, - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.
Апеляційний суд, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , встановив те, що легковий автомобіль марки «Maserati», модель «Qvattroporte»,  об`єм двигуна 3799 куб. см. є 2013 року випуску.
Отже, відповідно до пункту 14.1.220 статті 14.1 Податкового кодексу України, рік виготовлення транспортного засобу - автомобіль марки «Maserati», модель «Qvattroporte» є календарна дата 01.01.2013 року.
Таким чином, станом на дату реєстрації транспортного засобу за позивачем, а саме 02.05.2018 року, з року випуску транспортного засобу минуло більше п`яти років.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що належний позивачу транспортний засіб марки «Maserati», модель «Qvattroporte», тип - загальний легковий універсал-В, об`єм двигуна 3799 куб. см., дата реєстрації 02.05.2018 року, дата виготовлення 2013 року, не є об`єктом оподаткування у 2018 році, оскільки з року випуску цього транспортного засобу минуло більше 5 років.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року в справі  № 300/1597/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	С. М. Шевчук