УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження
20 травня 2020 року  
м. Київ
справа №400/3059/19
провадження №К/9901/12879/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Кравчука В.М., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2020 у справі №400/3059/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ МАНІ» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправним та скасування розпорядження,
у с т а н о в и в:
У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ МАНІ» звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в якому просило визнати протиправним та скасувати розпорядження від 27  червня 2019 року № 1242 «Про анулювання ліцензій на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ МАНІ».
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.12.2019, яке було залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від             11.03.2020, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження від 27 червня 2019 року № 1242 «Про анулювання ліцензій на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ МАНІ».
Не погодившись з такими судовими рішеннями, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, подала касаційну скаргу до Верховного Суду.
Дослідивши зміст касаційної скарги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження.
Приписами пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України, у редакції, чинній з 08.02.2020) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
За змістом пункту третього частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у разі, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Водночас за правилами пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у разі, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
А згідно з вимогами пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
Заявник, обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, покликається на те, що:
1) суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи оскаржені рішення та скасовуючи розпорядження Нацкомфінпослуг від 27.06.2019 № 21242, дійшли помилкових висновків, що надання документів під час проведення заходу державного нагляду (контролю) ліцензіатом не в повному обсязі не свідчить про відмову ліцензіата у проведенні перевірки та не є підставою для анулювання ліцензії відповідно до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», оскільки, на думку заявника, такі висновки суперечать положенням пункту 8 частини другої статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» № 222-VIII, згідно з якими підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії є акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування.
2) стаття 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» № 222-VIII не містить будь-яких застережень або винятків, що передбачають надання не всіх запитуваних документів, або надання ліцензіатом тільки тих документів, що є в нього наявності, а тому ненадання всіх запитуваних документів позбавило Нацкомфінпослуг можливості перевірити дотримання ліцензіатом вимог Ліцензійних умов № 913 під час надання громадянам фінансових послуг.
3) Товариство не надало інспекційній групі Нацкомфінпослуг копії документів, запитуваних у пунктах 7, 8, 23, 24, 39 та 40 Вимоги, а тільки надало копії повідомлень платіжного сервісу АТ «ПУМБ» про перерахування та зарахування коштів і не зазначено письмово причини такого ненадання. Також, як стверджує заявник, Товариство не надало інспекційній групі Нацкомфінпослуг копії документів, затребуваних у пунктах 10, 26 та 42 Вимоги, і не зазначило письмово причини такого ненадання. Крім того, скаржник зазначає, що Товариство не надало інспекційній групі Нацкомфінпослуг пояснення, інформацію, яка запитувалась у пунктах 1, 2, 3, 4, 9, 13, 17, 18, 19, 20, 25, 29, 31, 33, 34, 35, 36, 41, 45 та 47 Вимоги.
Одночасно заявник вказує, що Верховний Суд у своїй постанові не викладав висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.
Отже, аналіз аргументів касаційної скарги в їхньому логічному взаємозв`язку з висвітленими в судовому рішенні суду апеляційної інстанції обставинами справи дає підстави колегії суддів вважати, що у цій ситуації можуть бути обставини, наведені у пункті 3 та абзаці першому пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, які є підставами для відкриття касаційного провадження, оскільки Верховний Суд ще не викладав висновку щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, а також наявне обґрунтування стосовно неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та викладена аргументація щодо того, що суд не дослідив зібрані у справі докази.
Також Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Своєю чергою згідно з частиною другою статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Колегія суддів встановила, що оскаржене судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалене 11.03.2020, повний його текст був виготовлений 12.03.2020 та отриманий заявником 17.03.2020, а касаційна скарга була подана 14.05.2020 (згідно з відтиском штемпеля оператора поштового зв`язку «Укрпошта» на конверті, у якому надійшла касаційна скарга).
Водночас постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» від 11.03.2020 № 211 з 12 березня до 22 травня 2020 року на усій території України установлено карантин.
Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19) строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшенні розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпеченні доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Отже, касаційна скарга Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, подана в межах строків, встановлених пунктом 3 розділом VI «Прикінцеві положення» КАС України.
За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку, що підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження у цій справі немає.
З огляду на наведене колегія суддів вважає, що слід відкрити касаційне провадження за поданою касаційною скаргою на підставі пункту 3 та абзацу першого пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Керуючись положеннями пункту 3 та абзацу першого пункту 4 частини четвертої статті  328 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2020 у справі № 400/3059/19.
2. Витребувати з Миколаївського окружного адміністративного суду справу №  400/3059/19.
3. Надіслати особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.
4. Установити для подання відзиву на касаційну скаргу десятиденний строк з дня закінчення карантину, запровадженого на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
5. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та долучених до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    В.М. Шарапа