ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3545/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року (суддя суду 1 інстанції Конишева О.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району, в якому просила: 
- визнати бездіяльність управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району в частині відмови у призначенні соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та інвалідам II групи, протиправною;
- зобов`язати управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району призначити ОСОБА_1 соціальну допомогу відповідно до Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і держаної соціальної допомоги на догляд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2005 року №261, починаючи з 22.12.2017 року.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що як інвалід 2 групи має право на призначення соціальної допомоги, у зв`язку з чим звернулася до Управління соціального захисту населення. Оскільки позивачем наданий не повний пакет документів, відповідачем, для розгляду заяви, запропоновано додати довідку ДРП про реєстрацію місця проживання до 06.09.2019. Позивач не погоджується із вказаними діями відповідача, що й стало підставою для звернення до суду.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв  в межах чинного законодавства та не порушував прав позивача, оскільки останнім не були надані в повному обсязі документи, необхідні для призначення соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до 
неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом не надано правової оцінки, долученого позивачем доказу щодо фактичного місця проживання, підтвердженого довідками. 
Зауважує, що судом першої інстанції не враховано пункту 46 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд за № 261, яким встановлено, що документом, що засвідчує місце проживання, в тому числі є довідка уповноваженого органу з місця проживання.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, зазначає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, доводи відзиву на апеляційну скаргу, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачу з 22.12.2017 встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії АВ №0838881.
Позивач 07.06.2019 звернувся до відповідача із заявою про призначення соціальної допомоги особам з інвалідністю II групи.
Позивачем, разом із заявою про призначення соціальної допомоги особам з інвалідністю II групи, подано наступні документи: декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, копію довідки до акта огляду МСЕК, копію ID картки, копію картки платника податків, копію витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання з датою зняття з реєстрації 19.10.2010, довідки МКП «Основаніє» від 21.05.2019 № 397/01-09, договір № 20 на тимчасове поселення та відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги, додаткову угоду №1 від 01.10.2018 до договору № 20 та додаткову угоду № 2 від 01.10.2018 до договору № 16.
Предметом договору № 20 є передання у тимчасове користування ліжко - місця у кімнаті № 16 буд. 64 по вул АДРЕСА_1 Патріотичній м. Запоріжжя, додатковою угодою визначено строк дії договору до 01.04.2019 року. 
Таким чином, позивач протягом визначеного строку має право на користування ліжко-місцем в кімнаті для тимчасового перебування внутрішньо переміщених осіб.
При цьому, відповідач стверджує, що ОСОБА_1 на обліку в управлінні, як внутрішньо переміщена особа не перебуває.
Зважаючи на те, що позивачем надано не повний пакет документів для призначення допомоги, відповідачем надано строк позивачу до 06.09.2019 для надання довідки з Департаменту реєстраційних послуг про місце реєстрації, про що позивача повідомлено під підпис 07.06.2019.
Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо не призначення позивачу соціальної допомоги протиправною, звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до приписів статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормами Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» від 18 травня 2004 року №1727-IV визначено правові засади надання державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, а також надання державної соціальної допомоги на догляд (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі – Закон України №1727-IV).
За правилами статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю – це щомісячна державна допомога, що надається відповідно до норм цього Закону у грошовій формі особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю.
Згідно з статтею 3 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» відповідно до цього Закону призначаються такі види державної соціальної допомоги: державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю; державна соціальна допомога на догляд.
Умови призначення, надання і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю регламентує Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і держаної соціальної допомоги на догляд, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2005 року №261 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі – Порядок №261).
За змістом пункту 9 Порядку № 261 соціальна допомога призначається структурними підрозділами з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення).
Відповідно до положень пункту 10 Порядку № 261 для призначення соціальної допомоги подаються такі документи: заява за формою, затвердженою наказом Мінсоцполітики.
Під час подання заяви пред`являється: 
- паспорт громадянина України;
- трудова книжка;
- довідка про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті);
- декларація про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за останні шість календарних місяців або два квартали, що передують місяцю звернення за призначенням допомоги, за формою, затвердженою наказом Мінсоцполітики (у разі потреби);
- копія рішення суду про визнання особи недієздатною (для недієздатної особи);
- копія рішення про призначення опікуна (для недієздатної особи, якій призначено опікуна);
- копія документа, що підтверджує повноваження представника закладу, який виконує функції опікуна над особою (для недієздатної особи, опікуна якій не призначено);
- копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідчення біженця або посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідки на постійне проживання або посвідки на тимчасове проживання (у разі потреби);
- копія довідки про реєстрацію місця проживання.
Інформація про склад сім`ї зазначається в декларації про доходи та майно особи, яка звернулася за призначенням соціальної допомоги.
Для призначення соціальної допомоги заява подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Органи соціального захисту населення в разі потреби додають до заяви витяг з акта огляду, одержаний ними від медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК).
Таким чином, пунктом 10 Порядку № 262 визначено чіткий перелік документів, які необхідно подати заявнику при зверненні за призначенням соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, і цим пунктом імперативно встановлено подання такого документу, як копія довідки про реєстрацію місця проживання.
Приписами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встанолено, що:
довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи;
документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;
документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні;
реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
За змістом статті 6 -1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» бездомні та інші особи, які не мають постійного місця проживання, реєструються за адресою спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, створених органами місцевого самоврядування.
Подання заяви про реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання таких осіб у порядку і строки, встановлені ним Законом, покладається на відповідну спеціалізовану соціальну установу, заклад соціального обслуговування та соціального захисту, де проживають зазначені особи.
У місті Запоріжжя такою установою є Запорізький міський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг), а єдиним уповноваженим органом, який може підтвердити місце проживання особи є Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради.
Як встановлено судом, департаментом соціального захисту населення було направлено лист до Міністерства соціальної політики України для надання роз`яснень, з питанням «чи можливі виняткові випадки призначення державної соціальної допомоги особам, які не мають право на пенсію, та особам з інвалідністю, які не мають реєстрації на території України». Листом Міністерства соціальної політики від 10.05.2018 № 680/0/51-18/21 надано відповідь, в якому зазначено, що відповідно до пункту 2 Порядку передбачено, що державна соціальна допомога особам, які не мають право на пенсію, та особам з інвалідністю призначається і виплачується, зокрема, громадянам України, які постійно проживають на території України. Відповідно до пункту 10 Порядку для призначення соціальної допомоги подається, зокрема, копія довідки про реєстрацію місця проживання.
Визначеним змістом пункту 23 Порядку № 261 встановлено, що у разі коли до заяви про призначення соціальної допомоги додано не всі необхідні документи, заявник повідомляється, які документи необхідно додати. У разі подання решти документів не пізніше трьох місяців з дня відправлення повідомлення про необхідність їх подання днем звернення вважається день прийняття або відправлення заяви про призначення соціальної допомоги.
З врахуванням вищезазначених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем, в супереч пункту 10 Порядку № 261, не були надані в повному обсязі документи, необхідні для призначення соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, а надання відповідачем тримісячного строку для подання довідки про реєстрацію місця проживання, не може розцінюватися, як порушення прав позивача, оскільки відповідач діяв в межах чинного законодавства.
Щодо твердження позивача про неврахування пункту 46 Порядку № 261, яким встановлено, що документом, що засвідчує місце проживання, в тому числі є довідка уповноваженого органу з місця проживання, колегія суддів зазначає наступне.
За змістом пункту 46 Порядку № 261 заява про призначення соціальної допомоги і допомоги на догляд подається особою відповідно до органів, зазначених у пунктах 9 і 20 цього Порядку, за місцем проживання.
Документом, що засвідчує місце проживання, є паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, або довідка уповноваженого органу з місця проживання, в тому числі органу місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають копію довідки про реєстрацію місця проживання.
Орган, що призначає допомогу, перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про заявника даним паспорта громадянина України та іншим документам, здійснює попередню правову оцінку змісту і належного оформлення поданих документів, засвідчує їх копії.
Таким чином колегія суддів зауважує, що твердження позивача щодо застосування пункту 46 Порядку № 261 є помилковими, оскільки вказані правила застосовуються для визначення органу (за місцем проживання заявника), яким приймаються і розглядаються документи для призначення соціальної допомоги.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,  322,  327,  329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров