СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2020 р.                                                                      Справа №905/2044/19  
Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М. , суддя  Склярук О.І., 
при секретарі судового засідання Тимошенко А.А.,
за участю представників:
позивача – Кухтика В.М., адвокат, довіреність №1-2016 від 27.12.2019, свідоцтво ДН №4813 від 26.04.2017,
відповідача – Короєда С.О., адвокат, ордер КВ №731036 від 10.10.2019, свідоцтво КВ №000243 від 02.07.2018, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (вх.№464Д від 04.02.2020) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 16.01.2020 у справі №905/2044/19 (м. Харків, суддя Демідова П.В., повний текст складено 21.01.2020),
за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ,
до Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз», м. Краматорськ Донецької обл.,
про стягнення 1 684 581 076, 82 грн. – заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 240 000 328, 92 грн. – пені, 23 191 893,53 грн. – 3% річних, 26 016 175,73 грн. – інфляційних витрат, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Донецької області клопотання Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» №15/1-1872 від 25.11.2019 – задоволено частково. Призначено судову економічну експертизу у справі №905/2044/19. На вирішення експерта поставлено наступні питання:
1. Чи підтверджується документально наявний в матеріалах справи розрахунок обсягів небалансу природного газу (помісячно), який, згідно матеріалів справи, виник внаслідок перевищення споживання природного газу за період з липня 2018 року по лютий 2019 року (включно) за договором №15120000703 від 01.08.2016 р.? (При відповіді на запитання, у випадку встановлення невідповідності обсягів, зазначених позивачем, визначити обсяги, які підтверджується матеріалами справи).
2. Чи відповідають заявлені позивачем обсяги щомісячних небалансів природного газу за період з липня 2018 року по лютий 2019 року (включно) тим обсягам, які були відображені відповідачем в його звітах про фактичні обсяги розподілу природного газу, отриманого від ПАТ «НАК «Нафтогаз України», в розрізі по кожному споживачу, які не отримали номінацій від ПАТ «НАК «Нафтогаз України»? Чи підтверджується документально постачання природного газу з ресурсу ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» таким споживачам як:
- ОКП «Донецьктелокомуненерго» у жовтні 2018 року в обсязі 2 328,122 тис.куб.м., в листопаді 2018 року в обсязі 23 262,195 тис.куб.м., в грудні 2019 року 26 742,275 тис.куб.м., з січня 2019 року обсязі 28 057,118 тис.куб.м., з лютого 2019 року в обсязі 21 893,203 тис.куб.м.
- КП «Покровськатепломережа» в липні 2018 року в обсязі 5,401 тис.куб.м., в серпні 2018 року в обсязі 9,428 тис.куб.м., у вересні 2018 року в обсязі 9,163 тис. куб.м., у жовтні 2018 року в обсязі 9,502 тис.куб.м.
3. Який обсяг  небалансу за договором №15120000703 від 01.08.2016 р. виник у період з липня 2018 року по лютий 2019 року (включно) у зв`язку із споживанням газу із газорозподільних мереж  відповідачем? 
4. Чи підтверджуються документально зазначені у позовній заяві обсяги здійснення позивачем за період з липня 2018 року по лютий 2019 року (включно) фізичного балансування, як оператором газотранспортної системи, в порядку надання ним послуг з балансування обсягів природного газу за укладеним між сторонами договором транспортування природного газу № 15120000703 від 01.08.2016р.?
5. Чи підтверджуються документально зазначені в позовній заяві обсяги здійснення позивачем в період з липня 2018 року по лютий 2019 року (включно) послуг балансування за укладеним між сторонами договором транспортування природного газу №15120000703 від 01.08.2016 р.?
6. Визначити за кожним місяцем окремо суму вартості послуг балансування за період липень 2018 року - лютий 2019 року, з урахуванням умов договору транспортування природного газу № 15120000703 від 01.08.2016 р. (в редакції від 01.08.2016 року та додаткової угоди № 1 від 29 листопада 2017 року) та даних щодо базової ціни газу, визначених у відповідності до умов розділу ІХ договору.
Проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному Інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, буд. 6). Зобов`язано сторін по справі при проведенні експертизи не перешкоджати експерту в проведенні судової експертизи, за вимогою суду надавати необхідні для проведення експертизи документи. Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку або відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків, передбачену ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України. Зобов`язано експерта направити висновки за результатами проведення даної судової експертизи до господарського суду Донецької області протягом 5 днів з моменту закінчення проведення судової експертизи. Витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, покладено на відповідача відповідно до вимог ч. 2 ст. 125 ГПК України, із подальшим розподілом судових витрат під час прийняття кінцевого процесуального документу у справі №905/2044/19 відповідно до вимог ст.129 ГПК України. Зупинено провадження у справі №905/2044/19 на час проведення експертизи. Матеріали справи №905/2044/19 направлено Київському науково-дослідному Інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, буд. 6).
Позивач з вказаним рішенням не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на ненадання судом першої інстанції оцінки наявним у матеріалах справи доказам, просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 16.01.2020 у справі №905/2044/19 про призначення судової економічної експертизи та зупинення провадження у справі; витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. На переконання позивача, ґрунтовне вивчення судом обставин справи до призначення судової експертизи шляхом надання належної оцінки наявним в достатньому обсязі в матеріалах справи доказами надало б можливість суду встановити всі обставини та виключило б взагалі потребу у призначенні експертизи, що вказує на те, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи в частині прийняття рішення з такого процесуального питання. Також, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що поставлені відповідачем питання стосуються дослідження обставин, зокрема, які взагалі не входять до предмету доказування, крім того обставин, встановлення яких не потребує наявних у експерта спеціальних знань, а також обставин, дослідження яких відноситься до компетенції суду та стосується питань права. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що клопотання відповідача про призначення судової експертизи не відповідає вимогам норм процесуального права в частині обгрунтування дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин справи (ч.2 ст. 98 ГПК України), а також взагалі не вмотивоване неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів (ч.3-4 ст. 80 ГПК України), з причин, визнаних судом поважними, зокрема, через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів (ч.3 ст.98, п.2 ч.1 ст.99 ГПК України).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишено без руху. Встановлено апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги. Повідомлено апелянта, що заява про усунення недоліків повинна надійти до суду апеляційної інстанції не пізніше п`ятого дня з наступного дня після закінчення десятиденного строку на усунення недоліків. 
Вказана ухвала апеляційного суду від 05.02.2020 була отримана апелянтом – 10.02.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. 18.02.2020, в строк, наданий для усунення недоліків, до Східного апеляційного господарського суду надійшла заява про долучення до матеріалів апеляційної скарги доказів сплати судового збору, а саме меморіального ордеру №0198-UTG від 12.02.2020 (вх.№1606). 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу – до 03.03.2020. Призначено справу до розгляду на 05.03.2020.
Від Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2161 від 03.03.2020), в якому просить оскаржувану ухвалу – залишити без змін.
В обґрунтування своєї позиції по справі відповідач зазначає, що враховуючи розбіжності, виявлені відповідачем при перевірці розрахунків, зважаючи на великий обсяг доказів, якими сторони обґрунтовують свої позиції, ПАТ «Донецькоблгаз» зазначає, що призначення судом першої інстанції судової експертизи у даному випадку не лише не суперечить чинному законодавству, як вважає апелянт, але й сприятиме вирішенню питання, необхідного у даній справі для дослідження обставин, що входять до предмету доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних економічних знань. Крім того, відповідач вказує, що позивачем в якості обґрунтування своїх розрахунків послуг балансування використовуються лише його одноосібні розрахунки та визначені самостійно ним ціни, а також відсутність будь-якої інформації за первинними бухгалтерськими даними, стосовно фактичної вартості отриманих послуг балансування за спірні місяці, у зв`язку з чим ПАТ «Донецькоблгаз» вважає, що лише проведення судово-економічної експертизи по даній справі та отримання відповідного висновку експерта буде засобом доказування з точки зору належності та допустимості доказів.
В судовому засідання 05.03.2020 представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити її в повному обсязі, оскаржувану ухвалу суду – скасувати, справу передати на розгляд Господарського суду Донецької області. Представник відповідача проти вимог скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, оскаржувану ухвалу суду – без змін.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом норм права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.
Позивач, Акціонерне товариство «Укртрансгаз», звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» про стягнення 1684581076,82 грн. – заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 240000328, 92 грн. – пені, 23191893,53 грн. – 3% річних, 26016175,73 грн. – інфляційних витрат.
Позовні вимоги ґрунтуються на невиконанні відповідачем зобов`язань за Договором транспортування природного газу № 1512000703 від 17.12.2015 (далі – Договір), а саме п. 9.1. Договору, згідно з яким встановлено, що у разі виникнення у відповідача негативного місячного небалансу та його не врегулювання відповідно до Кодексу газотранспортної системи (далі Кодекс ГТС) у строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу вартість послуг балансування. У відповідності до  п. 3 глави 4 Розділу 14 Кодексу ГТС, п.п. 9.4, 11.4 Договору позивачем складено та направлено на адресу відповідача акти про надання послуг балансування обсягів природного газу за період липень 2018 року-лютий 2019 року на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого відповідачем у спірний період. За позицією позивача, обсяги негативних небалансів виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи та внаслідок несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами, у яких в спірні періоди не було жодного постачальника природного газу. Загальний обсяг вартості послуг балансування, за позицією позивача, складає 1684581076,82 грн., які відповідачем були не сплачені в строки, встановлені договором, що зумовило необхідність захисту права у суді. Крім того, на зазначену суму позивачем нараховано штрафні санкції у вигляді пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат.
Під час підготовчого провадження відповідач проти позиції позивача заперечував, посилаючись на необґрунтованість розрахунку небалансу, неврахування у розрахунку небалансу споживання газу підприємствами ТЕК, на які розповсюджується дія Постанови КМУ №187 від 19.10.2017 (КП «Покровськтепломережа» та ОКП «Донецьктеплокомунеренго»), а також невідповідність розрахунку 3 відсотків річних, пені та інфляційних витрат дійcним обставинам, які існували  між сторонами  у ході виконання договору.     
26.11.2019 до Господарського суду Донецької області від відповідача надійшло клопотання № 15/1-2872 від 25.11.2019 про призначення судової експертизи, за змістом якої відповідач просить суд призначити експертизу, адже обставини, проти яких заперечує відповідач та які спростовують позовні вимоги, не можуть бути підтверджені відповідачем самостійно, проте експертний висновок, який в даному випадку є єдиним засобом доведення та належним доказом, який може довести обставини, на які посилається відповідач у своїх запереченнях проти позовних вимог.
В обґрунтування призначення судової експертизи відповідач посилається на те, що є важливим встановити факт здійснення позивачем фізичного балансування та встановлення обсягу реальних витрат оператора ГТС (ч. 2 ст. 35 Закону України «Про ринок природного газу»), а також важливим є встановлення різниці між обсягами природного газу, поданими відповідачем на точці входу та відібраних ним на точці виходу.  У запереченнях проти належного розрахунку штрафних санкцій відповідач зазначає, що санкції нараховані з порушенням норм чинного законодавства, зокрема при розрахунку штрафу не було враховано, що прострочення боргових зобов`язань мало місце в святкові та вихідні дні, у розрахунку інфляційних втрат було невірно застосовано базу для нарахування, у зв`язку з чим відповідач просить суд включити таке питання до переліку питань для їх подальшого дослідження експертом.
Судом першої інстанції клопотання відповідача про призначення у справі експертизи частково визнано обґрунтованим, з огляду на що призначено у справі судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного Інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та поставлено коло, визначених судом питань.
Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали з огляду на наступне.
Відповідно до ст.73- 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст.76 ГПК України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст.98 ГПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Відповідно до ст.99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ст. 100 ГПК України).
Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006, яке відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строки для їх отримання.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Дослідивши зміст апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що скаржник не погоджується саме з тим, що місцевим господарським судом не було зазначено мотивів призначення судово-економічної експертизи, обґрунтувань залучення експерта із спеціальними знаннями, а питання, що ставляться є суто правовими.
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що предметом позову в даній справі є стягнення заборгованості, згідно договору транспортування газу саме за надані позивачем послуги балансування обсягів природного газу, враховуючи той факт, що на переконання позивача, відповідачем були допущенні негативні місячні небаланси у липні 2018 року – лютому 2019 року на суму 1684581076,82 грн. Підставою позовних вимог є надання відповідачеві послуг з балансування природного газу, що підтверджується складеними позивачем односторонніми актами про надання таких послуг разом з рахунками на оплату та звітами по точкам входу/супровідними листами.
Водночас, відповідач заперечує як сам порядок нарахування обсягів небалансу так і первинні докази, подані позивачем на підтвердження його позиції, посилаючись на їх неналежність та недопустимість.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи в площинні предмету, підстав позовних вимог та заперечень на них, зважаючи на докази, долучені сторонами до матеріалів справи, констатує, що місцевим господарським судом підставно поставлено на вирішення експертизи питання щодо проведення перерахування вартості обсягів небалансу з метою визначення вірності застосування позивачем розрахунку та наявності документального підтвердження таких розрахунків. Зазначенні в ухвалі питання (3.1-3.6.) впливають одне на одне і відповідь на них можна отримати тільки дотримавшись почерговості поставлення відповідних питань та проведення зазначених досліджень із застосуванням спеціальних знань.
При цьому не заслуговують на увагу суду твердження апелянта, що питання, поставлені на вирішення експерта, які містяться в резолютивній частині оскаржуваної ухвали, зводять до оцінювання доказів, котрі містяться в матеріалах справи, так як вирішення питання щодо ненадання номінацій, виникнення небалансів газу, проведення порядку нарахування небалансів із застосування відповідного порядку та коефіцієнта компенсації, дослідження ринку природного газу в зазначений період, є обставинами по даній справі котрі потребують встановлення, а фактичне встановлення вказаних обставин на переконання колегії суддів потребує спеціальних знань, а їх встановлення входить до предмета доказування.
Судова колегія апеляційної інстанції, також, враховує, що рішення у конкретній справі приймається господарським судом за результатами дослідження безпосередньо цим судом належних і допустимих доказів, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи. Виходячи із принципу диспозитивності господарського судочинства, місцевий господарський суд наділений виключною компетенцією щодо оцінки доказів при розгляді справи по суті. Така оцінка повинна ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів у судовому процесі, з врахуванням сукупності всіх обставин. У випадку якщо суд приходить до висновку, що для надання оцінки певним обставинам справи необхідні спеціальні знання, суд вправі призначити судову експертизу.
Суд апеляційної інстанції до винесення рішення у справі щодо суті спору, відповідно до вимог чинного законодавства, не має права та не повинен давати суду першої інстанції як вказівок щодо того, які рішення потрібно приймати в конкретній справі, так і вказівок щодо обставин, які необхідно встановити для вирішення справи, а також наводити власні висновки про те, які обставини не доказуються при розгляді цієї справи, та коригувати питання, визначені судом першої інстанції.
Під час розгляду справи суд першої інстанції повинен діяти незалежно та неупереджено, здійснюючи оцінку доказів відповідно до своїх внутрішніх переконань, безпосередньо, повно, всебічно, об`єктивно в їх сукупності, керуючись законом. Надання судом апеляційної інстанції вказівок щодо достовірності та належності тих чи інших доказів може бути розцінено як втручання у компетенцію суду першої інстанції, що не узгоджується з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
В господарському процесі суд, сторони, інші учасники можуть здійснювати ті дії, які передбачені господарськими процесуальними нормами. Роль і значення процесуальної форми полягає в тому, щоб забезпечити захист існуючих прав сторін та гарантувати винесення законних і обґрунтованих рішень. 
Господарський процес являє собою єдність процесуальних прав і обов`язків господарського суду, сторін та інших учасників процесу. Процесуальна форма є нормативно встановленим порядком здійснення правосуддя.
Тобто, переглядаючи ухвалу про призначення експертизи, суд апеляційної інстанції надає оцінку відповідності чи невідповідності такої процесуальної дії вимогам чинного законодавства.
Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands від 27.10.1993 (n. 33), та Ankerl v. Switzerland від 23.10.1996 (n. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе становище, ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.
Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, «без якого змагальність як принцип не існує». Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Дульський проти України» від 01.06.2006 (заява №61679/00), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та визначає строк для їх отримання.
В силу статті 86 Господарського процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність та допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок у їх сукупності.
Згідно з частиною 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Отже, керуючись наведеними принципами, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність, для з`ясування дійсних правовідносин між сторонами, призначення у справі судової експертизи, яка поряд з іншими доказами надасть суду можливість повно, всебічно та об`єктивно перевірити всі обставини справи, на які посилаються учасники та вирішити визначені статтею 237 Господарського процесуального кодексу України питання, що є необхідним для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення. 
Доводи апеляційної скарги про те, що питання, поставлені на вирішення експерта, носять суто правовий характер, є неспроможними, оскільки природа розрахунку вартості послуг балансування обсягів природного газу має економічний аспект, тому перевірка такого розрахунку вимагає спеціальних знань в галузі економіки і фінансів, з дослідженням відповідних документів, що є підставою для призначення економічної експертизи.
Положення ч. 4 ст. 99 ГПК України передбачено, що питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.
Отже, з урахуванням принципу диспозитивності в господарському судочинстві сторони наділені правом запропонувати суду питання, які, на їх думку, мають бути поставлені перед експертом, але остаточне коло питань визначає суд.
В свою чергу, позивачем не було надано своєї редакції питань, які слід було поставити на вирішення експерта для з`ясування точного розміру заборгованості відповідача.
Стосовно тверджень апелянта про те, що відповідач не позбавлений права самостійно замовити експертне дослідження, колегія суддів зазначає, що чинний ГПК України не передбачає будь-яких обмежень щодо призначення судом експертизи, навіть, у разі наявності у матеріалах справи висновку експерта, поданого одним із учасників справи. Так само, наявність у матеріалах справи експертизи, проведеної на замовлення одного учасника, не позбавляє іншого учасника права також надати висновок експерта та інші докази відповідно до вимог ст.74 ГПК України.
Відтак, на думку колегії суддів, судом першої інстанції обґрунтовано необхідність призначення у даній справі судової експертизи, оскільки питання, які поставлені судом на вирішення експерта, стосуються предмету спору, та вимагають спеціальних знань для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.
Враховуючи викладене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, судова колегія погоджується з наявністю правових підстав для призначення судової експертизи у даній справі.
За таких обставин, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Укртрансгаз» не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Донецької області від 16.01.2020 у справі №905/2044/19 відповідає обставинам справи та вимогам закону та підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 281-284 ГПК України колегія суддів Східного апеляційного господарського суду -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Донецької області від 16.01.2020 у справі №905/2044/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.03.2020.

Головуючий суддя                                                                    Р.А. Гетьман

Суддя                                                                                           Н.М. Дучал  

Суддя                                                                                           О.І. Склярук