ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2498/18  Номер провадження 22-ц/814/1064/20	Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2020 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Триголова В.М.
суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.
розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників процесу апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"
на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 04 липня 2018 року
у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
В С Т А Н О В И Л А:
У квітні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» (зараз – АТ КБ «Приватбанк») з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 11.02.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ними та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. 
Відповідач ОСОБА_1 своєчасно не виконував умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитом. 
Позивач просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість станом на 28.02.2018 року у розмірі 117 000 грн. за кредитним договором №б/н від 11.02.2013 року, яка складається з наступного: 4025, 35 грн. заборгованості за кредитом; 112 974, 65 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом, а також судові витрати по справі у розмірі 1762 грн.
Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 04 липня 2018 року у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовлено.
Позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги банку задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що cуд першої інстанції помилково зробив висновок про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки в даному випадку перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається із спливом останнього дня місяця дії картки.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ (зараз АТ КБ) «ПриватБанк» з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 11.02.2013 року. (а.с. 9).
До анкети-заяви банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті https://privatbank.ua.terms/ та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».
Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 28.02.2018 року склала 117 000 грн., яка складається з наступного: 4025, 35 грн. заборгованості за кредитом; 112 974, 65 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом.
Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, із наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній раз внесення платежу по кредиту здійснено 09.09.2013 року на суму 500 грн. (а.с.5), що не заперечувалось і підтверджено самим відповідачем та свідчить про укладення сторонами кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів.
Відповідачем у суді першої інстанції заявлено про застосування до позовних вимог банку строку позовної давності. (а.с. 91).
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
З урахуванням викладеного, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором – у квітні 2018 року, місцевий суд прийшов до вірного висновку, що позов подано з пропуском загального трирічного строку позовної давності та відмовив у його задоволенні.
Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що строк давності необхідно рахувати з останнього дня строку дії платіжної картки ОСОБА_1 , тобто з 01.07.2016 року. Так, приєднана банком довідка про строк дії картки (а.с. 108) не подавалась, як доказ, до суду першої інстанції, судом не досліджувалась, також не були надані позивачем і інші докази строку дії картки, виданої ОСОБА_1 . Окрім того, із даної довідки неможливо встановити стосовно якої саме картки встановлений строк дії до 07/16, оскільки доказів того, що видана відповідачу платіжна картка має номер НОМЕР_1 (зазначений у довідці), у матеріалах справи відсутні.
Окрім того, слід зазначити, що відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги за кредитним договором, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 11 лютого 2013 року, посилався на «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою», «Тарифи Банку», які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/pages/70/, як невід`ємні частини спірного договору.
Однак, анкета-заява не містить відомостей про отримання кредитної картки (із зазначенням її номеру, строку дії), строку дії договору, не містить інформації щодо обраного позивачем виду банківських послуг, крім особистих даних і підпису відповідача. Також позивачем не надано підписаних відповідачем Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою «Універсальна», з яких можливо було б встановити розмір кредитного ліміту, порядок погашення заборгованості (строки внесення платежів за договором), строки дії картки, тобто кінцеві строки виконання зобов`язання позичальником.
Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки «Універсальна» номер НОМЕР_1 , строку її дії та ознайомлення відповідача із умовами щодо порядку внесення платежів по погашенню кредиту та строку дії кредитного договору.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 04 липня 2018 року – залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,                
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" - залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 04 липня 2018 року– залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Головуючий:                          В.М. Триголов 
Судді:                                      А.І. Дорош 

                                                               О.А. Лобов