Ухвала
іменем України
10 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 495/10076/18
провадження № 51 -1154 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі: 
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,	
розглянув касаційну скаргу заступника прокурора Одеської області на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Одеської області на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 листопада 2019 року щодо ОСОБА_4 .
1. Зазначеним вироком, 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Тузли Татарбунарського району Одеської області та жительку АДРЕСА_1 ,
засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 186 Кримінального кодексу України (далі – КК) та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. Відповідно до статті 75 КК звільнено засуджену від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК. 
2. За обставин, викладених у вироку, 23 липня 2018 року приблизно о 08:00 ОСОБА_4 , знаходячись у дворі будинку, під час сварки, відкрито, ривком з рук ОСОБА_5 , заволоділа мобільним телефоном останньої, марки «Fly» FF179 чорного кольору з карткою оператора зв`язку «Київстар», після чого покинула подвір`я потерпілої. 
3. Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, а засуджена погодилась з тим, щоб судовий розгляд обмежився її допитом, та дослідженням доказів, які характеризують її особистість. Їй було роз`яснено, що у даному випадку вона позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.
4. Прокурор подав апеляційну скаргу, у якій по суті оскаржував неповноту судового розгляду під час провадження в суді першої інстанції. 
5. Апеляційний суд відмовив прокурору у відкритті апеляційного провадження, посилаючись на частину 4 статті 399 КПК, оскільки судове рішення оскаржувалося виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями частини 2 статті 394 КПК.
6. Відповідно до частини 6 статті 399 КПК ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.
7. Відповідно до вимог пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
8. Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від                              09 березня 2020 року касаційну скаргу прокурора залишено без руху через її невідповідність вимогам статті 427 КПК і встановлено строк для усунення зазначених в ній недоліків – десять днів з дня її отримання. На виконання вказаної ухвали прокурор, в межах наданого строку, подав до Верховного Суду нову касаційну скаргу, долучивши до неї копію апеляційної скарги на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 листопада 2019 року щодо ОСОБА_4 . 
9. Як убачається зі змісту наданої апеляційної скарги, у ній прокурор, на відміну від його тверджень у касаційній скарзі, не порушував питання про скасування вироку саме через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при юридичній оцінці діяння. Навпаки, сторона обвинувачення по суті заперечила встановлені фактичні обставини, що не могло бути предметом апеляційного розгляду, з огляду на положення частини 3 статті                        349 КПК, тому апеляційний суд, перевіривши зміст апеляційної скарги, керуючись частиною 2 статті 394 КПК відмовив у відкритті апеляційного провадження.
10. Стаття 10 Загальної декларації прав людини, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) та стаття 14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права встановлюють, зокрема, норми, що закріплюють презумпцію невинуватості та гарантують мінімальний набір прав кожному, хто обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення і виходячи із викладеного, не направлені на захист прав і свобод сторони державного обвинувачення. Отже, посилання прокурора на порушення апеляційним судом Конвенції, не можна визнати прийнятними.
11. Таким чином, істотних порушень кримінального процесуального закону, якідають підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, Суд не встановив. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статті 399 КПК.
З огляду на викладене, підстав вважати, що ухвала апеляційного суду може бути переглянута в касаційному порядку не вбачається.
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Одеської області на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Одеської області на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 листопада                        2019 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                ОСОБА_3