ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

05 березня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/5156/19
Головуючий у першій інстанції – Маслюк Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/353/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді  Вінгаль В.М.,
суддів:  Висоцької Н.В., Кузюри Л.В.

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», 
відповідач: ОСОБА_1 ,
особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» на заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,                                                              
       
прізвище судді: Маслюк Н. В.; місце ухвалення рішення: м. Чернігів,
дата складання повного тексту рішення: 01 грудня 2019 року, 

                                      УСТАНОВИВ:
У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (далі – ТОВ «ВЕЛЛФІН») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 51311,52 грн та судові витрати на оплату судового збору в сумі 1921,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 16.06.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладено договір позики в електронній формі, на виконання умов якого позивачем на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики у розмірі 1201,00 грн строком на 30 днів. Проте відповідач умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка станом на 15 липня 2019 року становить 51 311,52 грн та складається із основного боргу в сумі 1 201 грн, заборгованості за відсотками в сумі 25 237,81 грн, заборгованості за простроченими відсотками-24 872,71 грн.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2019 року задоволено частково позовні вимоги. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором позики №47309 від 16.06.2016 року в розмірі 1 892 грн 75 коп, що складається із основного боргу в сумі 1 201 грн 00 коп, процентів за користування позикою – 691 грн 75 коп. В іншій частині позову – відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» 70 грн 86 коп судового збору.

В апеляційній скарзі ТОВ «ВЕЛЛФІН» просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.
За доводами апеляційної скарги, позивач виконав умови договору позики в повному обсязі, перерахувавши на картковий рахунок відповідача кошти в сумі 1201,00 грн, проте відповідач прийняті на себе зобов`язання належним чином не виконав, що встановлено довідкою про заборгованість від 15.07.2019 року.
Скаржник наголошує на тому, що підписавши договір позики відповідач повністю погодився з усіма його умовами, зобов`язаний був їх виконувати поза межами строку кредитування незалежно від спливу строку на умовах, що визначені у розділі 1 договору позики. 

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН», суд першої інстанції виходив з  обґрунтованості вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із основного боргу в сумі 1201,00 грн та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 16 червня 2016 року по 16 липня 2016 року  в сумі 691,75 грн. При цьому, суд врахував, що визначена до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в сумі 49418,77 грн включає період з 17 липня 2016 року по 15 липня 2019 року, тобто виходить за межі строку кредитування, а тому не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
У справі встановлено, що ТОВ «ВЕЛЛФІН»  є юридичною особою, яке діє на підставі Статуту та зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження комісії № 2606 від 27 жовтня 2015 року (а.с.13).  
Рішенням Загальних Зборів учасників ТОВ «ВЕЛЛФІН» від 27 жовтня 2015 року затвердженні правила надання грошових коштів у вигляді позики (а.с.14-26).
Згідно п. 4.1, 4.2, 6.3, 6.4, 6.7 Правил заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства, оформлює заявку на сайті шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. У разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС - повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики. У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті. Для підписання електронної форми договору позики заявник здійснює вхід на сайт товариства та за допомогою логіну та паролю входить до особистого кабінету.
18.05.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» укладено договір №ВП-180516-3, за яким організовано переказ грошових коштів кредитній установі по оплатах, що здійснюються клієнтами з використанням банківських карток (а.с.46-50). 
16.06.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладено договір позики №47309, за умовами якого відповідачу на умовах строковості, зворотності, платності надано грошові кошти в сумі 1 201 грн строком на 30 днів, які позичальник повинен повернути та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 цього Договору  (а.с.35-41).
Згідно визначеного сторонами графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики, повернення позики здійснюється позичальником 16.07.2016 року в сумі 1892,75 грн., з яких 691,75 грн проценти за користування позикою та 1201,00 грн сума позики (а.с.42-43).
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.5 договору позики №47309, позикодавець зобов`язується надати позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 1201,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 цього договору. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Позика надається строком на 30 днів. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем. Нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 30 грн за перший день користування позикою; 1,9 процента від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку, зазначеного в п.1.2 цього договору; 3,8 процента від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п.1.2 цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Сума процентів за користування позикою нараховується в день погашення позики.
Згідно листа ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 27.06.2019 року, 16.06.2016 року на картку клієнта ОСОБА_1 було здійснено  переказ коштів на суму 1201,00 грн (а.с.45).
Як вбачається із довідки за договором №47309, станом на 15.07.2019 року, виникла заборгованість в сумі 51 311,52 грн, яка складається із: основного боргу в сумі 1 201 грн, заборгованості за відсотками в сумі 25 237,81 грн та заборгованості за простроченими відсотками-24 872,71 грн (а.с.44).

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті  1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» основного боргу в сумі 1201,00 грн та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 16 червня 2016 року по 16 липня 2016 року в сумі 691,75 грн. 
Як вірно зазначено судом першої інстанції, визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в сумі 49418,77 грн. включає період з 17 липня 2016 року по 15 липня 2019 року, який виходить за межі строку кредитування, а тому позовні вимоги в цій частині ґрунтовно відхилено судом першої інстанції. 

Доводи апеляційної скарги про те, що підписавши договір позики відповідач повністю погодився з усіма його умовами, зобов`язаний був їх виконувати поза межами строку кредитування незалежно від спливу строку на умовах, що визначені у розділі 1 договору позики не приймається до уваги, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. З вимогами про стягнення грошових коштів на підставі ст.625ЦК України позивач не звертався. 

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

                                       ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» залишити без задоволення.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Голова судового засідання                                                

Судді