Постанова
Іменем України
11 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 351/2031/14-ц
провадження № 61-13959св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Кузнєцова В. О.,
суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,                           Стрільчука В. А.,
учасники справи:
позивач -Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач - ОСОБА_1 , 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу                    Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 02 липня 2019 року в складі судді Бойчука І. В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), перейменоване у Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 29 505,35 грн, що складається з: 19 469,46 грн - заборгованість за кредитом; 7 563,79 грн - заборгованість за відсотками; 590,89 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також 500,00 грн штрафу (щодо фіксованої частини) та 1 381,21 грн штрафу (щодо процентної складової).
Позов мотивований тим, що згідно із заявою ОСОБА_1 до                                       ПАТ КБ «ПриватБанк» від 13 липня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачотримав кредитну картку «Універсальна». У подальшому відповідачу переоформлено дану кредитну картку на карту «Gold»», на яку він отримав кредит у сумі 2 000,00 грн у вигляді кредитного ліміту із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі                  30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 
Проте, ОСОБА_1 грошові зобов`язання належним чином не виконував, що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка станом на 31 серпня 2014 року складає 29 505,35 грн.
Короткий зміст судових рішень 
Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення першої інстанції мотивоване тим, що з копії обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесененому до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 лютого 2014 року за № 12014200000000025 щодо                 ОСОБА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 27, частиною четвертою статті 190, частиною четвертою статті 309 Кримінального кодексу України; ОСОБА_3 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 27, частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України; ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 27, частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України, вбачається, що одним із потерпілих у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_1 . З вироку Ковпаківського районного суду  м. Суми у справі від 16 жовтня 2018 року № 592/9048/14-к слідує, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 визнано винуватими в пред`явленому обвинуваченні. З мотивувальної частини вироку встановлено, що зазначені особи, діючи в складі організованої групи, повторно заволоділи коштами ОСОБА_1 в сумі  20 660,00 грн, що знаходилися на банківському рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк». Отже, доводи позивача про виникнення боргових зобов`язань у відповідача не знайшли свого підтвердження.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 03 червня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2019 року залишено без руху.
Ухвала мотивована тим, що позивачу необхідно доплатити 238,50 грн належного до сплати судового збору та надати суду докази такої доплати.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 липня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2019 року визнано неподаною та повернуто апелянту.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що АТ КБ «ПриватБанк» направлено до апеляційного суду на виконання вимог ухвали суду від 03 червня 2019 року платіжне доручення № PROM6BPK6A про оплату судового збору в розмірі   2 643,00 грн. Таке ж платіжне доручення додано до апеляційної скарги та міститься в матеріалах справи. Ухвалу апеляційного суду апелянтом не виконано. Також апелянтом не надано документів, що підтверджують сплату судового збору в установлених порядку і розмірі, визначених судом.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
15 липня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» через представника Крилова О. Л. надіслало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 02 липня 2019 року, в якій просило скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Доводи осіб, які подали касаційні скарги
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неправильно визначив розмір судового збору за подання апеляційної скарги, зобов`язавши доплатити позивача 238,50 грн судового збору.
Позивач при поданні апеляційної скарги сплатив 2 643,00 грн судового збору. Під час визначення даного розміру позивач керувався статтею 4 Закону України «Про судовий збір», що передбачає сплату судового збору за вимогою майнового характеру в розмірі 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Позивач під час обрахування судового збору виходив з розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в сумі 1 762,00 грн, що передбачено у статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік». 
На дату подання позовної заяви ціна позову складала 116 244,66 грн, а тому за подання позовної заяви позивач сплатив 1 762,00 грн. 
Враховуючи те, що юридична особа за подання апеляційної скарги на рішення суду повинна сплатити 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, позивач за подання апеляційної скарги мав сплатити саме 2 643,00 грн                (1 762,00 х 150%).
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Частиною першою статті 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Доводи касаційної скарги щодо неправомірного визначення апеляційним судом розміру судового збору є обґрунтованими.
Позивач у позові, поданому в жовтні 2014 року, просив стягнути з                  ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 29 505,35 грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 80 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на час пред`явлення позову, (далі - ЦПК України) ціна позову визначається в позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується.
Отже, ціна позову в цій справі складала 29 505,35 грн. Під час судового розгляду у суді першої інстанції позивач не збільшував розмір позовних вимог.
Твердження позивача про те, що ціна позову складає 116 244,66 грн, не відповідає обставинам справи. Те, що таку суму позивач зазначає в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції як розмір поточної заборгованості відповідача, не впливає на ціну позову. 
Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір складає 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Відповідно до підпункту 1 пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання позову, ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру складала 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. 
На час пред`явлення позову відповідно до його ціни судовий збір складав                 295,05 грн, що перевищує мінімальний розмір судового збору за позовом майнового характеру, що дорівнював 243,60 грн (1218,00 х 0,2).
Таким чином, за подання апеляційної скарги позивач мав сплатити 365,40 грн (295,05 х 150 %), що перевищує суму фактично сплаченого позивачем судового збору за подання апеляційної скарги.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Апеляційним судом неправильно застосовані норми процесуального права щодо розміру судового збору за подання апеляційної скарги, що підлягали застосуванню, з огляду на що, касаційна скарга підлягає задоволенню.
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Верховний Судне змінює рішення, не ухвалює нове рішення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 141, 400, 409, 411, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.
Ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 02 липня 2019 року скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий 	В. О. Кузнєцов  	
Судді:	В. С. Жданова   В. М. Ігнатенко   С. О. Карпенко    В. А. Стрільчук