Ухвала
 
30 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 716/196/16
провадження № 61-23175св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області 
від 12 грудня 2017 року у складі судді Пухарєвої О. В. та постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 22 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Одинака О. О., Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
 
Позовна заява мотивована тим, що 30 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № CVZWAN02000055, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 63 519,00 грн на термін до 29 липня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,34 % за місяць у період з 21 по 25 число кожного місяця.
 
На забезпечення виконання зобов`язань 30 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки № CVZWAN02000055.
 
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором станом на 29 жовтня 2015 року ОСОБА_1 має заборгованість у сумі 268 133,25 грн, яка складається з: 40 507,70 грн - заборгованість за кредитом; 53 698,06 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3 636,08 грн - заборгованість з комісії за користування кредитом; 170 291,41 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
 
Позивач посилається на те, що відповідачам направлялися письмові вимоги із зазначенням невиконання зобов`язань за кредитним договором, проте, ці вимоги не виконані.
 
Посилаючись на вказані обставини, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило солідарно стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором 
від 30 липня 2007 року у сумі 268 133,25 грн.
 
У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання припиненою поруки за договором поруки.
 
Зустрічний позов мотивовано тим, що банк всупереч домовленості між сторонами (без попередження його як поручителя) збільшив позичальнику з 01 лютого 2009 року процентну ставку з 16,08 % річних до 27,48 % річних.
 
У зв`язку із збільшенням обсягу відповідальності поручителя та посилаючись на приписи частини першої статті 559 ЦК України просив визнати припиненою 
із 01 лютого 2009 року поруку за договором поруки від 30 липня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк».
 
Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 грудня 
2017 рокупозов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з 
ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 30 липня 2007 року № CVZWAN02000055 у сумі 93 502,38 грн, з яких: 18 496,99 грн - заборгованість за кредитом, 38 813,21 грн - заборгованість за процентами, 63 192,18 грн - заборгованість за пенею. У задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано припиненим договір поруки, укладений 30 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення суду мотивовано тим, що позичальник належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитом у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 у межах трьох річного строку позовної давності. Задовольняючи зустрічний позов суд першої інстанції виходив з того, що банк не повідомляв поручителю про зміну відсоткової ставки, своєї згоди на збільшення процентної ставки за кредитним договором останній не надавав, відповідної додаткової угоди між сторонами договору поруки не укладалося, а отже, порука є припиненою на підставі частини першої статті 559 ЦК України.
 
Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 22 лютого 2018 року апеляційні скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2017 року у частині задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. У задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовлено. У решті рішення у частині, яка оскаржується, залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що внаслідок звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави банк змінив строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором та протягом трьох років мав право пред`явити позов до боржника про стягнення заборгованості, проте звернувся до суду лише 09 лютого 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги
 
У травні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 грудня 
2017 року та постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 22 лютого 
2018 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди, ухвалюючи рішення, дійшли помилкового висновку, що банком пропущено строк позовної давності, оскільки у жовтні 2012 року банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави, отже, пред`явленням цього позову строк позовної давності переривався та почав свій відлік спочатку. Крім того, заставне майно реалізоване 19 червня 2015 року та кошти від реалізації були направлені на погашення заборгованості, проте їх не вистачило для погашення заборгованості у повному обсязі і у кредитора виникло право звернутися до суду про достягнення суми непогашеного боргу на підставі положень статті 591 
ЦК України. До того ж, позовні вимоги заявлено вже з урахуванням суми, яка надійшла від реалізації предмета застави, а тому суд незаконно відрахував її ще раз. Також судами не враховані правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15 та від 23 вересня 
2015 року у справі № 6-1206цс15.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою судді Верховного Суду ОСОБА_3 від 02 липня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.
 
У серпні 2018 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк», у якому заявник просить закрити касаційне провадження або залишити вказану касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
 
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2020 року № 1076/0/226-20 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу 
№ 716/196/16 (провадження № 61-23175св18) 14 квітня 2020 року призначено судді-доповідачеві Ступак О. В.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання припиненою поруки за договором поруки, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Чернівецької області 
від 22 лютого 2018 року призначити до судового розгляду на 20 травня 2020 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик