ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 р.	Справа № 480/4311/19	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бенедик А.П.,
Суддів: Гуцала М.І. ,  Донець Л.О. ,
за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.
спеціаліста Ситнік Л.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові в режимі відеоконференції з Зарічним районним судом м.Суми адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Сумської міської ради в особі Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення соціальної допомоги та прийняття рішень про включення до ЄДАР осіб, які мають право на пільги, інформації про адресу фактичного місця проживання пільговика на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Опімах Л.М.) від 30.01.2020 року (повний текст рішення складено 05.02.2020 року) по справі № 480/4311/19
за позовом            ОСОБА_1        
до           Виконавчого комітету Сумської міської ради в особі Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення соціальної допомоги та прийняття рішень про включення до ЄДАР осіб, які мають право на пільги, інформації про адресу фактичного місця проживання пільговика, третя особа Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради    
про  визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду із адміністративним позовом до Виконавчого комітету Сумської міської ради в особі Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення соціальної допомоги та прийняття рішень про включення до ЄДАР осіб, які мають право на пільги, інформації про адресу фактичного місця проживання пільговика, третя особа Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати протокол Комісії по розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлових субсидій, призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та по прийняттю рішень про включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, інформації про адресу фактичного місця проживання пільговика № 38 від 19.09.2019 року в частині відмови у призначенні житлової субсидії з серпня 2018 року та з жовтня 2018 року;
- зобов`язати Комісію по розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлових субсидій, призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та по прийняттю рішень про включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, інформації про адресу фактичного місця проживання пільговика та Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради призначити житлову субсидію на неопалювальний сезон на підставі заяви від 30.08.2018 року, починаючи з 01.08.2018 року, та з 01.10.2018 року на опалювальний сезон з проведенням усіх перерахунків, донарахувань і виплат, пов`язаних із зміною вартості на оплату житлово - комунальних послуг та зміною порядку виплати (монетизації) житлових субсидій за цей період.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що є інвалідом 2 групи, зареєстрована та проживає у квартирі за адресою АДРЕСА_1 . В квартирі також зареєстровані, але не проживають син, донька та зять. Не маючи змоги оплачувати комунальні послуги у повному обсязі, позивач 30.08.2018 звернулась до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради із заявою про призначення субсидії та повідомила, що потребує окремого рішення Комісії щодо призначення субсидії виходячи з кількості осіб, що фактично проживають у квартирі. При поданні документів заповнила декларацію про доходи у якій зазначила усі відомі дані, у тому числі і персональні, щодо зареєстрованих у квартирі осіб. Відповідачем документи були прийняті, але ніякого рішення про призначення чи відмову у призначенні субсидії не отримала. У зв`язку з цим, 25.10.2018 повторно звернулась із заявою про призначення житлової субсидії, врахувавши, що з початком опалювального сезону рахунки за комунальні послуги збільшилися. У грудні 2018 отримала відповідь з якої дізналася про відмову у задоволенні заяв. У призначенні житлової субсидії за заявою від 30.08.2018 відмовлено через те, що не було зазначено відомостей про доходи зятя ОСОБА_2 . На розгляд Комісії заява не передавалась. У призначенні житлової субсидії за заявою від 25.10.2018 відмовлено у зв`язку з тим, що у декларації про доходи не зазначено персональних даних зятя та невістки ОСОБА_3 , яка у квартирі не зареєстрована та не проживає. Не погодившись із такою відмовою, позивач оскаржила її до суду і рішенням Сумського окружного адміністративного суду  у справі № 480/495/19 визнано протиправними та скасовано рішення Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про відмову у призначенні житлової субсидії від 04.10.2018 № 507007 та від 04.12.2018 № 507007. Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в поданні документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії від 04.10.2018, викладене у формі повідомлення Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради № 485. Зобов`язано Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради повторно розглянути заяви про призначення житлової субсидії від 30 серпня 2018 року  та від 25 жовтня 2018 року з урахуванням висновків суду. 19.09.2019 позивача повідомлено, що на виконання рішення суду заяви розглянуті та прийнято рішення про відмову у призначенні житлової субсидії з аналогічних підстав. Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 року задоволено адміністративний позов.
Визнано протиправним і скасовано рішення Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення соціальної допомоги та прийняттю рішень про включення до ЄДАР осіб, які мають право на пільги про відмову позивачу у призначенні житлової субсидії, викладене у протоколі  засідання комісії №38 від 19.09.2019.
Зобов`язано Комісію по розгляду заяв громадян з питань призначення соціальної допомоги та прийняттю рішень про включення до ЄДАР осіб, які мають право на пільги призначити позивачу житлову субсидію на неоплювальний сезон з 01.08.2018 та на опалювальний сезон  з 01.10.2018, з проведенням відповідного перерахунку.          
Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.
Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо протиправності рішення Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення соціальної допомоги та прийняттю рішень про включення до ЄДАР осіб, які мають право на пільги про відмову позивачу у призначенні житлової субсидії, викладене у протоколі  засідання комісії №38 від 19.09.2019. Зазначив, що судом не було враховано межі повноважень суб`єкта владних повноважень, законність дій та рішень, якого аналізував, а також порушено принцип дискреційності.
Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Розгляд справи проведено в режимі відеоконференції із Зарічним районним судом м.Суми.
У судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Позивач та її представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили відмовити в її задоволенні.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що позивач 30.08.2018 звернулась до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради  з заявою про призначення житлової субсидії. В заяві просила передати документи на розгляд комісії, що утворена органом місцевого самоврядування для вирішення питання про призначення субсидії на осіб, що фактично проживають в квартирі. В декларації про доходи і витрати осіб, що звернулися за призначенням субсидії, повідомила про чотирьох зареєстрованих в житловому приміщенні осіб. При цьому зазначила, що фактично проживає у квартирі одна. Інші зареєстровані у квартирі не проживають (а.с. 9,10). 
25.10.2018 позивач повторно звернулась до відповідача із заявою про призначення житлової субсидії та вдруге просила передати документи на розгляд комісії для призначення субсидії без врахування доходів осіб, що зареєстровані, але не проживають у квартирі. У декларації знову зазначила чотирьох зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, з яких фактично проживає лише одна (а.с.11,12,13).
Повідомленням № 485 за результатами розгляду заяви від 30.08.2018, Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради повідомлено позивача про прийняття рішення від 04.10.2018 про відмову у поданні документів на розгляд комісії у зв`язку з не зазначенням у декларації про доходи та витрати персональних даних ОСОБА_4 ,                              ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також у зв`язку з відсутністю доходів у ОСОБА_6 (а.с. 17). 
На запит позивача щодо результатів розгляду її заяв відповідачем надано повідомлення №591 від 26.11.2018 про відмову у призначенні субсидії з мотивів у зв`язку з не зазначенням у декларації про доходи і витрати у повному обсязі відомостей про ОСОБА_6 та дружину сина ОСОБА_3 . Також надано повідомлення про призначення субсидій від 04.10.2018 та від 04.12.2018 у зв`язку з тим, що дохід є меншим від мінімальної заробітної плати/не сплачено ЄСВ, не подано необхідних/додаткових документів (а.с. 14-15,16, 18).
Не погодившись із відмовою, позивач звернулась до суду з позовом, рішенням Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/495/19 за її позовом до Департамента соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, залишеним  без змін  постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019, визнано протиправними та скасовано рішення Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про відмову у призначенні житлової субсидії від 04.10.2018 № 507007 та від 04.12.2018 № 507007. Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в поданні документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії від 04.10.2018, викладене у формі повідомлення Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради № 485. Зобов`язано Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради повторно розглянути заяви про призначення житлової субсидії від 30 серпня 2018 року  та від 25 жовтня 2018 року з урахуванням висновків суду ( а.с.19-24).
Листом від 19.09.2019 року №12.07-36/315/07, Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради повідомив позивача про розгляд її заяв від 30.08.2018 та від 25.10.2018 щодо призначення житлової субсидії, в якому зазначив про відмову у задоволенні відповідно до рішення Комісії (а.с.27)
Так, 19.09.2019 Комісією  по  розгляду заяв громадян з питань призначення соціальної допомоги та прийняттю рішень про включення до ЄДАР осіб, які мають право на пільги виконавчого комітету Сумської міської ради прийняте рішення про відмову у призначенні житлової субсидії з посиланням на вимоги підпункту 3 пункту 6, абзацу 11 пункту 7 та абзацу 19  пункту 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848.
Позивач, вважаючи зазначену відмову протиправною, звернулась до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Комісії по  розгляду заяв громадян з питань призначення соціальної допомоги та прийняттю рішень про включення до ЄДАР осіб, які мають право на пільги не відповідає критеріям, визначеним у                ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), тому є протиправним та підлягає скасуванню. В зв`язку з чим, з метою належного способу захисту порушеного права, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача призначити позивачу житлову субсидію на неоплювальний сезон з 01.08.2018 та на опалювальний сезон з 01.10.2018, з проведенням відповідного перерахунку.          
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Стаття 46 Конституції України гарантує, що громадяни мають право на соціальний захист, який включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій визначені Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 (далі - Положення).
Враховуючи, що позивач звернулася до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради із заявами від 30.08.2018 та 25.10.2018 про призначення житлової субсидії  відповідно з серпня 2018 року  на неопалювальний сезон  та з жовтня 2018 року на опалювальний сезон, які розглядалися на засіданні Комісії 19.09.2019, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах підлягає застосуванню Положення в редакції, яка діяла на  час виникнення спірних відносин, а саме  в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 р. N 329.
Відповідно до п. 1 Положення, житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком
Пунктами 2, 3 Положення передбачено, що право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).
Призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).
Підстави для відмови у призначенні житлової  субсидії передбачені п.6 Положення, при цьому, пунктом 7 Положення визначено, що за наявності умов, зазначених у пункті 6 цього Положення, житлову субсидію може бути призначено за рішенням комісії виходячи з конкретних обставин, що склалися, крім випадку, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 цього Положення. Рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії в таких випадках приймається комісією на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.
Відповідно п.9 Положення, житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються особи, що зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії.
У разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), за рішенням комісії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці десятому пункту 7 цього Положення (в редакції до 01.10.2018), а з 01.10.2018 зазначених в абзаці одинадцятому пункту 7 Положення.
За рішенням комісії доходи членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично за даною адресою не проживають, в сукупний дохід домогосподарства не враховуються. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці десятому пункту 7 цього Положення ( в редакції до 01.10.2018) а з 01.10.2018 зазначених в абзаці одинадцятому пункту 7 Положення,  і не може поширюватися на випадок, визначений в абзаці третьому цього пункту.
Відповідно до абзацу десятого п.7 Положення (в редакцій до 01.10.2018 ) житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадку, зазначеного в абзаці четвертому пункту 7 цього Положення). До 60-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, лікування або навчання за кордоном, що підтверджується відповідними документами.
Житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадку, зазначеного в абзаці четвертому пункту 7 цього Положення, а також якщо працездатні особи в період, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, документально підтвердили шляхом надання легалізованих в Україні документів набуття страхового стажу в інших країнах, з якими укладено договори про соціальне забезпечення, перелік яких розміщується на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики). До 60-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, лікування або навчання за кордоном, що підтверджується відповідними документами (абзац одинадцятий  п.7 Положення, в редакцій після 01.10.2018).
Відповідно до підпункту 3 п.6 Положення (в редакції до 01.10.2018), житлова субсидія не призначається якщо у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді:
за інформацією ДФС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або
вони отримували середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або
вони не сплатили єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому ніж мінімальний, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії.
Відповідно до підпункту 3 п.6 Положення ( в редакції після 01.10.2018)  житлова субсидія не призначається якщо у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді:
за інформацією ДФС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або
нарахований середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або
ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадків, коли наявна заборгованість роботодавця із виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за цих осіб).
Під час розгляду справи відповідач зазначив, що підставою для  відмови позивачу  у призначенні житлової субсидії слугувало те, що донька позивачки ОСОБА_5 та зять ОСОБА_7 постійно проживають в Республіці Ірак, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї. Із рішення комісії вбачається, що позивачу пропонувалось документально підтвердити набуття страхового стажу членами її домогосподарства.  
Однак, як встановлено під час розгляду справи та не заперечувалось відповідачем, зять позивача - ОСОБА_7 , є громадянином Республіки Ірак, не є резидентом в Україні, відповідно не є платником податків, зборів та ЄСВ, а донька -   ОСОБА_5 , знаходиться на обліку у відповідача, як особа, що отримує допомогу при народженні дитини, є застрахованою особою та єдиний внесок за неї повинен сплачувати відповідач.
Зазначені обставини не було враховані відповідачем при прийнятті рішення про відмову, а саме рішення не містить мотивів неврахування цих обставин.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності власних дій та рішень, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час її апеляційного перегляду не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного рішення про відмову позивачу у призначенні житлової субсидії.
Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.
З урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою повного захисту порушених прав та інтересів особи, необхідним є саме зобов`язання відповідача призначити позивачу житлову субсидію на неоплювальний сезон з 01.08.2018 та на опалювальний сезон з 01.10.2018, з проведенням відповідного перерахунку.       
Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги з вищезазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Сумської міської ради в особі Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення соціальної допомоги та прийняття рішень про включення до ЄДАР осіб, які мають право на пільги, інформації про адресу фактичного місця проживання пільговика  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 року по справі №480/4311/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, з урахуванням положень п. 3 Прикінцевих положень розділу VI КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.П. Бенедик	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.І. Гуцал    Л.О. Донець   	
Повний текст постанови складено  10.06.2020 року