ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 р. 	Справа № 520/2157/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Сіренко О.І. ,  Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 24.04.20 року по справі № 520/2157/2020
за позовом     ОСОБА_1  
до    ІНФОРМАЦІЯ_1            
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з  адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд: 
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не надсиланні на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України документу, який свідчить про відсутність протиправних дії з боку ОСОБА_1 у період проходження військової служби наданого до Харківського обласного військового Комісаріату разом с заявою від 08.01.2020 р. для розгляду Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум повного пакету документів відповідно до п. 11 Порядку 975;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслати на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України документ, який свідчить про відсутність протиправних дії з боку ОСОБА_1 у період проходження військової служби наданого до Харківського обласного військового Комісаріату разом с заявою від 08.01.2020р. для розгляду Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум повного пакету документів відповідно до п.11 Порядку 975;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ст. 382 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність у вигляді не надсиланні на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України документу, який свідчить про відсутність протиправних дії з його боку у період проходження військової служби, наданого ним до Харківського обласного військового Комісаріату разом із заявою від 08.01.2020 для розгляду Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, повного пакету документів позивача відповідно до п. 11 Порядку 975, що порушує права позивача на розгляд його питання призначення та нарахування одноразової грошової допомоги. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2020 року аміністративний позов залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що оскільки позивач є особою звільненою з військової служби то він обґрунтовано звернувся на адресу ХОВК с заявою датованою 08.01.2020р. про надсилання на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України для розгляду Комісією питання призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги додавши до заяви документу - відповідь на адвокатський запит який свідчить про відсутність будь, яких протиправних дії з боку позивача у період проходження військової служби та, як наслідок відсутність протиправних дії з боку позивача при отриманні ним поранення (контузії, травми тощо).
Позивач зазначає, що після отримання від позивача заяви датованої 08.01.2020р. разом з додатком ХОВК керуючись абз7 п 4.7. Положення 530 повинен був направити дану заяву разом з додатком на адресу Департаменту фінансів МОУ.
На думку позивача, судом першої інстанції не було застосованоп. 1 Розділу II Положення "Про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум" затверджено Наказом МОУ від 26.10.2014р. №564, зареєстрованого в МЮУ 17.11.2016р. за №1497/29627, згідно якого: основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішень про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Аналіз вищевказаних норм права обґрунтовано дає підстави вважати, що виключно на Комісію законодавець поклав обов`язок вивчати документи осіб, які звернулися за призначенням ОГД та надавати оцінку вищевказаним документам при призначенні ОГД, а не ХОВК.
Позивач звертає увагу, що при минулих розглядах Комісії, Комісія не вивчала наданий позивачем 08.01.2020р. разом з заявою документ, який свідчить про відсутність протиправних дії з боку позивача у період проходження військової служби та не приймала рішення з урахуванням даного документа.
На думку позивача, посилання суду першої інстанція на минулі протоколи Комісії та рішення Суду з приводу мого оскарження дії бездіяльності ХОВК та МОУ є хибним, оскільки дані докази не містять інформації про предмет доказування у даній справі та є не належними доказами.
Вищевказані докази жодним чином не стосуються підстав та предмету даного позову, оскільки підставою позову по даній справі є бездіяльністьХОВК, яка полягає у не надсиланні на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України документу, який свідчить про відсутність протиправних дії з боку позивача у період проходження військової служби наданого до ІНФОРМАЦІЯ_3 разом с заявою від 08.01.2020р. для розглядуй Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум повного пакету документів відповідно до п.11 Порядку 975.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у період з 11.05.1981 по 30.01.1983 позивач проходив дійсну військову службу в Збройних Силах Радянського Союзу у в/ч НОМЕР_1 , в тому числі приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан.
Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №4759 від 22.04.2015 поранення (контузія) позивача, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
З 07.08.2015 року під час первинного огляду МСЕК позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності (посвідченням серії НОМЕР_2 від 01.08.2017), та відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААА №644954 від 07 серпня 2017 року - безстроково.
21.06.2018 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням III групи інвалідності, поранення, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.
ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_3 ) листом № 2224/ВСЗ від 26.07.2018 було повідомлено позивача про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги.
Не погодившись з рішенням відповідача позивач оскаржив його в судовому порядку та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 по справі № 520/8669/18 в задоволенні позову відмовлено. 
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2018 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 по справі №520/8669/18 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено: визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року “Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві”, та Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України висновок (за формою Додаток 13 Наказу № 530), та документи до нього про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний та правовий захист  військовослужбовців та членів їхніх сімей", постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року “Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві”, та наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року, яким затверджено “Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей”.
На виконання зазначеного рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено документи позивача на адресу МО України для призначення одноразової грошової допомоги, проте рішенням Комісії МО України протокол № 37 від 22.03.2019 позивачу відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги (п. 92 протоколу).
Не погодившись з вищезазначеним рішенням позивач оскаржив його в судовому порядку та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2019 по справі № 520/7254/19, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2019, у задоволенні позову відмовлено. 
В подальшому позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_3 , які полягали на думку заявника у надсиланні на адресу Департаменту фінансів МОУ неповного пакету документів для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги. Крім того, у позовних вимогах ОСОБА_1 просив визнати протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 , що полягала на його думку в не оформленні повного пакету документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу № 530) та повний перелік документів до нього розпорядникові бюджетних коштів  МО України про виплату одноразової грошової допомоги передбаченої ЗУ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей” та з дотриманням вимог Положення затвердженого Наказом МОУ № 530 від 14.08.2014 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 р. по справі № 520/8710/19, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2020 р., позов  залишено без задоволення. 
Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що 08.01.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій зазначив, що відповідач всупереч п. 4.8 Положення затвердженого Наказом МО України № 530 від 14.08.2014 направив до Департаменту фінансів МО України не всі документи для призначення одноразової грошової допомоги, а саме відповідачем не було направлено документ, що свідчить про обставини поранення. Позивач просив надіслати повний пакет документів на адресу Департаменту фінансів МО України для розгляду відповідною комісією питання призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
До заяви позивачем долучено відповідь Новобаварського об`єднаного районного військового комісаріату від 20.06.2019 р. № 2774 як документу, який свідчить про відсутність протиправних дій з боку позивача у період проходження військової служби та, як наслідок, відсутність протиправних дій з боку позивача при отриманні ним поранення (контузії, травми, тощо). 
29.01.2020 позивачу надано відповідь № 293/ВСЗ, де зазначено, що на виконання рішення судів командуванням ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено представлені документи на розгляд Комісії. Щодо долученої копії відповіді районного військового комісаріату, відповідач повідомив, що згідно підпункту 1 пункту 1 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" ХОВК, районний військовий комісаріат, як розпорядник інформації, не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит. Розпорядником запитуваної інформації є безпосередньо військові частини, в яких проходив службу військовослужбовець, або відповідні архівні установи. Крім того, відповідач зауважив, що позивач з питань надання допомоги в оформленні документів стосовно виплати одноразової грошової допомоги до ХОВК та районних військових комісаріатів не звертався та запропоновано звернутися особисто до районного військового комісаріату за місцем проживання для надання сприяння в підготовленні відповідних запитів.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відсутні ознаки порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та законних інтересів позивача.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначено Законом України   Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей   від 20.12.1991 №2011-ХІІ (надалі -   Закон України від 20.12.1991 №2011-ХІІ).
Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
У частині 2   статті 16 цього Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ   визначенно у яких випадках та якій категорії військовослужбовців призначається і виплачується одноразова грошова допомога.
Відповідно до частини 2 статті 16-2 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ   одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2   статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з нормами Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975   (далі по тексту - Порядок №975 - в редакції, що діяла на момент звернення позивача з приводу виплати допомоги), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Так, у підпункті 1 пункту 6 Порядку №975 зазначено розміри одноразової грошової допомоги, яка призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.
Пунктом 11 Порядку №975 передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою).
З матеріалів справи вбачається, що у заяві від 08.01.2020 позивач просить ХОВК надіслати повний пакет документів на адресу Департаменту фінансів МО України для розгляду Комісією МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, в тому числі наданий позивачем документ, який свідчить про відсутність протиправних дій при отриманні поранення (контузії, травми тощо) з його боку.
Колегією суддів встановлено, що до заяви позивачем додано відповідь Новобаварського об`єднаного районного військового комісаріату № 2774 від 20.06.2019 на адвокатський запит, яка на думку позивача, свідчить про відсутність будь-яких протиправних дій з його боку у період проходження військової служби та, як наслідок, відсутність протиправних дій при отриманні поранення (контузії, травми тощо). 
Дослідивши зміст заяви позивача від 08.01.2020 та додані до неї документи, колегія суддів зазначає, що її зміст та обсяг доданих документів не відповідає вимогам Пункту 11 Порядку № 975, оскільки з такою заявою позивач не надав: довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності, постанову відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою).
При цьому, у відповідності до пункту 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Отже, суд зазначає, що обов`язок направити висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги виникає у Харківського обласного військового комісаріату з дня реєстрації всіх документів, зазначених в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Таким чином, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що у відповідача не виник обов`язок складати висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги та направлення відповідного пакету документів до розпорядника бюджетних коштів.
Щодо змісту долученої до заяви позивача відповіді Новобаварського об`єднаного РВК від 20.06.2019 №2774 , яка на думку позивача, свідчить про відсутність будь-яких протиправних дій з його боку у період проходження військової служби та, як наслідок, відсутність протиправних дій при отриманні поранення (контузії, травми тощо), колегія суддів зазначає наступне.
Так, зі змісту відповіді Новобаварського об`єднаного РВК від 20.06.2019 №2774 колегією суддів встановлено, що у Новобаварського об`єднаного РВК відсутні документи, які б свідчили про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження та притягнення до кримінальної або дисциплінарної відповідальності в наслідок отриманого поранення. Заявнику рекомендовано за відповідними документами звертатися до архівів Міністерства оборони Російської Федерації.
Колегія суддів зазначає, що вищезазначена відповідь не може вважатись документом, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження в розумінні Порядку № 975, така відповідь лише засвідчує відсутність таких документів. Вказане додатково підтверджує подання документів позивачем не в повному обсязі.
Колегія суддів враховує позицію Верховного Суду викладену у постанові від 10.04.2019 у справі №822/220/18, в якій зазначено, що відповідальними за повноту та достовірність документів, визначених пунктом 11 Порядку № 975, є заявник та обласний військовий комісаріат за його місцем проживання. 
З огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міністерства оборони України достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника. 
Такий документ не обов`язково повинен мати форму акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини, оскільки до уваги можуть бути взяті інші достовірні документи.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожному гарантовано право на свободу вираження поглядів та одержання інформації.
Зокрема, у рішенні Європейського Суду у справі "Леандер проти Швеції" від 26 березня 1987 року, серія А, № 116, § 74) зазначено, що свобода отримувати інформацію, про яку йдеться в пункті 2 статті 10 Конвенції, стосується передусім доступу до загальних джерел інформації і її основним призначенням є заборонити державі встановлювати будь-якій особі обмеження одержувати інформацію, яку інші особи бажають або можуть бажати повідомити цій особі.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2020 року по справі № 520/2157/2020 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2020 по справі № 520/2157/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.І. Сіренко    В.А. Калиновський