Номер провадження: 22-ц/813/5669/20 
Номер справи місцевого суду: 523/12713/18
Головуючий у першій інстанції Бабаков В.П.
Доповідач Дрішлюк А. І.
Категорія: 25

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2020 року                                                                        м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2019 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ЮНІВЕС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою (уточнена) до ОСОБА_2 в якій послався на те, що 24.02.2018 року о 16 годині 30 хвилин, на 12 км. Об`їзної дороги в м. Одесі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Chaser», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 та автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу та під керуванням позивача. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Renault», державний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження, та згідно автотоварознавчого дослідження розмір матеріального збитку заподіяного автомобілю «Renault», державний номер НОМЕР_2 становить 117000 грн. 69 коп. Винуватцем вказаної дорожньо-транспортної пригоди є відповідач ОСОБА_2 , якого постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.04.2018 року визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу в ПрАТ «СК «Юнівес». Позивач звернувся до страхової компанії з відповідною заявою про відшкодування шкоди, та отримав страхове відшкодування в розмірі 70000 грн. Тому позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом та просить суд стягнути зі страхової компанії недоплачене страхове відшкодування в розмірі 30000 грн., з відповідача ОСОБА_2 різницю між заподіяною шкодою та страховим відшкодуванням в розмірі 17000 грн. 69 коп., 10000 грн. моральної шкоди завданої пошкодженням майна, 1545 грн. витрат на авто товарознавче дослідження, 704 грн. 80 коп. судового збору (а.с 1-43, 89-93).
26 листопада 2019 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси (головуючий суддя Бабаков В.П.) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ЮНІВЕС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою задоволено частково (а.с 139).
13 лютого 2020 року засобами Укрпошти представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» направив до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2019 року. Апелянт не погоджується з вказаним рішенням, вважає його необґрунтованим, посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт вказує на те, що 31.07.2018 року між ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» та ОСОБА_1 , було укладено Угоду про виплату страхового відшкодування № ГО-11402/ОД, якою погоджено розмір страхового відшкодування в розмірі 70000 грн. Дану угоду апелянтом було виконано. Проте, судом першої інстанції даний факт не був оцінений належним чином. Згодом Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, додаючи звіт №45/18 про визначення вартості матеріального збитку, складений СОД ОСОБА_3 , відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля коштує 117 000, 69 грн. Апелянт пояснює, всупереч закону та не дивлячись на відсутність підтверджуючих документів, при розрахунку розмірів завданого збитку суб`єктом оціночної діяльності СОД ОСОБА_3 збільшено вартість робіт, запасних частин та матеріалів на розмір додатку на додану вартість, а саме на 20 609, 68 грн. Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог то ПрАТ «СК «ЮНІВЕС».
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2019 року було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам. 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 на підставі ст. суд першої інстанції виходив з того, що згідно автотоварознавчого дослідження розмір матеріального збитку заподіяного автомобілю «Renault», державний номер НОМЕР_2 становить 117000 грн. 69 коп., страховим полісом ОСОБА_2 покривається страхове відшкодування в розмірі 100000 грн., за відрахуванням 2000 грн. франшизи, відповідач ПрАТ «СК «Юнівес» відшкодувало позивачу 70000 грн. страхового відшкодування. Таким чином відповідач ПрАТ «СК «Юнівес» повинно відшкодувати позивачу матеріальну шкоду завдану пошкодженням автомобіля в сумі 28000 грн., з ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між страховим відшкодуванням та заподіяною шкодою у розмірі, заявленому у позовній заяві - 17000 грн. 69 коп.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
У апеляційній скарзі представник скаржника зазначає, що сумніви суду першої інстанції щодо дійсності наданого відповідачем звіту №360 від 20.07.2018 року пояснюються технічною опискою під час зазначення д.н.з. ТЗ «Renault», яка не свідчить про недостовірність звіту, проте жодних доказів на підтвердження зазначених ним обставин не надав.
Окрім цього представник ПАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» посилається на те, що наданий позивачем звіт №45/18 не є належним доказом розміру відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача, оскільки при здійсненні розрахунку СОД ОСОБА_3 збільшив вартість цін на розмір податку на додану вартість, всупереч вимогам ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дійсно, відповідно до пп.2 п.36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Однак посилання скаржника на ремонтну калькуляцію № 3124 , додану СОД ОСОБА_3 до звіту №45/18 (а.с.31), у якій зазначено, що надбавка на запасні частини становить 20%, є необґрунтованими, оскільки із зазначеного документу неможливо встановити, що включені до загального розрахунку 20% на запасні частини є саме податком на додану вартість. Відповідні твердження скаржника є його суб`єктивними припущеннями, що не відповідають матеріалам справи.
Відповідно, апеляційним судом не приймаються посилання скаржника на практику Верховного Суду, оскільки твердження, що представник ПАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» на збільшення СОД ОСОБА_3 вартості робіт на розмір податку на додану вартість є безпідставним.
Інших доводів необґрунтованості оскаржуваного судового рішення апеляційна скарга не містить. 
Таким чином, враховуючи вище наведене, положення діючого цивільного законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права і фактично зводяться до переоцінки доказів, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» - залишити без задоволення. 
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2019 року - залишити без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду                                 А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

10.06.2020 року                                                                 м. Одеса