Справа № 450/883/19                                 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І. 
Провадження № 22-ц/811/66/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н.М. 
Категорія: 53

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 квітня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - Курій Н.М.,
суддів: Ванівського О.М., Мельничук О.Я.,
за секретаря – Матяш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Луки Тараса Миколайовича на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2019 року, постановлену в складі головуючого – судді Мельничук І.І. 

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду.
01 жовтня 2019 року представник відповідача ОСОБА_2 – адвоката Микуш Д.М. звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з заявою про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, в якій просив стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесену суму судових витрат щодо надання правничої (правової) допомоги по справі №450/883/19 в розмірі 11920,20 грн. (одинадцять тисяч дев`ятсот двадцять грн. 20 коп.).
Заяву мотивував тим, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Щодо необґрунтованості дій позивача представник відповідача зазначав, що пред`явлений позов ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди з ОСОБА_2 був завідомо безпідставний та необґрунтований з наступних підстав: в матеріалах справи позивачем не подано жодного доказу на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП; згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №97 від 22 квітня 2018 року, виконаного судовим експертом ОСОБА_3 , вбачається, що вартість відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу, автомобіля «Ford Transit», д.н.з НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , після пошкодження в ДТП 17.12.2017 року, з урахуванням цих пошкоджень, що виявлені на момент огляду 20.03.2018 року в цінах станом на час проведення дослідження, без врахування ПДВ становить: 68 104, 14?грн. (шістдесят вісім тисяч сто чотири гривні 14 коп.). За таких обставин позивач міг би пред`явити позов виключно до МТСБУ; позивачем не представлено доказів на визначення вартості пошкоджених автозапчастин (20 одиниць згідно висновку), які підлягають заміні, а відтак у разі відшкодування шкоди позивач зобов`язаний повернути пошкоджені (замінені) автозапчастини особі, яка таку шкоду відшкодує, оскільки таке майно, хоча і не може використовуватися за призначенням, але в будь-якому випадку має певну цінність; ОСОБА_1 відчужив пошкоджений автомобіль (хоча про дані обставини в позові взагалі не зазначає), а відтак за таких обставин призначити судову товарознавчу експертизу та визначити суму завданих збитків, фактично неможливо; ОСОБА_1 не представив жодних доказів (товарні, фіскальні чеки, акти виконаних робіт та інше), на підтвердження того, що він поніс витрати саме на суму 185 122, 53 грн. на відновлення пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП; позивачем не представлено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження завдання йому ОСОБА_2 моральної шкоди внаслідок ДТП на суму 10 000, 00 грн.; позивачем не представлено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу в розмірі 8 000 грн. Крім цього, позивач без поважних причин двічі не з`явився на виклик до суду, хоча був належним чином повідомлений про час та дату судових засідань, внаслідок чого позов ОСОБА_1 залишено без розгляду, що свідчить про його неналежну процесуальну поведінку.
Детальний перелік виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом по даній справі зазначено в розрахунку та акті приймання-виконання робіт, які додано до заяви. Серед іншого адвокатом на виконання договору №18 від «02» травня 2019 року про надання правової (правничої) допомоги було підготовлено та подано до суду наступні письмові документи: відзив на позовну заяву (а.с.52-55); попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (а.с.62); клопотання про витребування доказів, а саме адміністративних справ №465/1967/18 з Франківського районного суду м. Львова та №450/21/18 з Пустомитівського районного суду Львівської області (а.с.63); заява про виклик та допит свідків (а.с.64); адвокатський запит до Регіонального сервісного центру Львівської області (а.с.61, 71); клопотання про витребування доказів з Регіонального сервісного центру Львівської області (а.с. 70); адвокатський запит до ТзОВ «Експертиза» (а.с. 104); клопотання про витребування доказів з ТзОВ «Експертиза» (а.с. 102). Розрахунок витрат на правничу допомогу згідно Договору про надання правової (правничої) допомоги додано до матеріалів заяви та підтверджено ним такі витрати у розмірі 11910,20 грн. що відповідає акту приймання-виконання робіт (надання правничої допомоги) від 30.09.2019 року.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2019 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Микуша Дмитра Михайловича – про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 11920,10 (одинадцять тисяч дев`ятсот десять гривень 20 копійок) гривень судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2019 року оскаржив представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Лука Т.М. В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм чинного законодавства. Посилаючись на ст. 137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи. Вважає, що витрати у цій справі не є спірмірними. Посилається також на правові висновки Верховного суду та зазначає, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Звертає увагу на те, що ряд послуг не передбачались у договорі про надання правової допомоги. Посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги при постановленні оскарженої ухвали те, що ухвала про залишення позову без розгляду не набрала законної сили у зв`язку з оскарженням такої в суді апеляційної інстанції.
Просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про компенсацію здійснених витрат відмовити.
23 квітня 2020 року від представника апелянта ОСОБА_1 – ОСОБА_4 надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначене на 28 квітня 2020 року без його участі та без участі самого апелянта. В клопотанні зазначив, що підтримує доводи апеляційної скарги. 
28 квітня 2020 року від представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника. В заяві зазначив, що вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, з огляду на наступне.
Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у справі мали місце зловживання стороною позивача і його представником процесуальними правами, що виразилось у тому, що внаслідок завідомо безпідставних та необґрунтованих дій позивача були створені перешкоди відповідачу та завдані йому необґрунтовані витрати.
Однак, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.
З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача на підставі ч. 5 ст. 223 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Згідно з частиною 9 статті 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
З аналізу зазначених норм вбачається, що обов`язковою умовою відшкодування судових витрат є зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.
Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишено без розгляду внаслідок необгрунтованих дій позивача.
Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:
- подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.
- подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.
- подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.
- необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.
- укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Колегія суддів враховує те, що ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2019 року, якою позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, скасовано постановою Львівського апеляційного суду від 28 квітня 2020 року. Апеляційним судом встановлено, що зловживання позивачем чи його представником процесуальними правами, спрямованими на безпідставне затягування розгляду справи, не було, необґрунтованих дій позивача не встановлено, а звернення позивача до суду за захистом порушеного права не може вважатися необґрунтованим та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.
Крім цього, залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як звертатися до суду за захистом своїх прав це право позивача, передбачено цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмеження у його реалізації.
Відтак, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції. 
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що скасування оскарженої ухвали не позбавляє учасників справи можливості в подальшому реалізувати свої процесуальні права щодо розподілу судових витрат під час судового розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 28 квітня 2019 року.
Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст. 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Луки Тараса Миколайовича задовольнити.
Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2019 року скасувати.
Постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Микуша Дмитра Михайловича про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку не оскаржується.
Повний текст постанови складено 28 квітня 2019 року.

Головуючий                                                                            Курій Н.М.

Судді:                                                                                     Ванівський О.М.

                                                                Мельничук О.Я.