Ухвала
 
20 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 128/571/15-ц
провадження № 61-5228ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати недійсним заповіт, вчинений його матір`ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь його сестри ОСОБА_1 .
 
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2019 року позов задоволено. Визнано недійсним заповіт, вчинений ОСОБА_3 10 лютого 2014 року на користь ОСОБА_1 , посвідчений секретарем Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 44. Призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати в цій справі. Встановлено ОСОБА_2 строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат.
 
Додатковим рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2019 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Куцого Р. А. задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 365,40 грн та витрати, понесені на оплату послуг експерта в розмірі 3 335 грн, а всього -  3 700,40 грн. В задоволенні вимоги про стягнення судових витрат за надання професійної правничої допомоги відмовлено.
 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Куцого Р. А. задоволено. Додаткове рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2019 року скасовано в частині відмови у стягненні судових витрат за надання професійної правничої допомоги і ухвалено нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 15 500 грн. В іншій частині додаткове рішення місцевого суду залишено без змін.
 
16 березня 2020 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення і направити його на новий розгляд до Вінницького апеляційного суду.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
 
Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 392 ЦПК України. 
 
На обґрунтування підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 392 ЦПК України, ОСОБА_1 зазначила, що апеляційний суд не врахував правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 06 червня 2019 року у справі № 752/4513/17, від 29 січня 2020 року у справі № 755/15364/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 753/17720/18.
 
На обґрунтування підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 392 ЦПК України, ОСОБА_1 зазначила, що предметом позову в цій справі є оскарження заповіту, тобто справа стосується спадкування та підлягає розгляду за правила загального позовного провадження з викликом сторін, однак апеляційний суд провів розгляд цієї справи в порядку письмового провадження без виклику сторін.
 
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Оскільки вищевикладені доводи касаційної скарги, що є підставою для відкриття касаційного провадження, викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.
 
ОСОБА_1 заявила клопотання про зупинення виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2020 року, посилаючись на те, що вона не працює, є пенсіонером і єдиним її доходом є пенсія, річний розмір якої становить 26 664,67 грн. На підтвердження вказаних обставин заявник надала довідку Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 12 березня 2020 року № 3272. Сума стягнутих з неї витрат на правову допомогу складає більше половини її річного доходу, а тому виконання судового рішення може негативно вплинути на її матеріальний стан.
 
Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Наведені у клопотанні доводи дають підстави для висновку про необхідність зупинення виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2020 року до закінчення касаційного провадження, тому клопотання слід задовольнити.
 
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2020 року.
 
Витребувати з Вінницького районного суду Вінницької області цивільну справу № 128/571/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту.
 
Клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання судового рішення задовольнити.
 
Зупинити виконання  постанови Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2020 року до закінчення касаційного провадження.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 20 квітня 2020 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	С. О. Карпенко	
 	 	
 	М. Ю. Тітов