ПОСТАНОВА
Іменем України

30 березня 2020 року 
Київ
справа №620/1395/19
адміністративне провадження №К/9901/22798/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 (головуючий суддя Житняк Л.О.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 (колегія суддів у складі головуючого судді Бужак Н.П., суддів Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.)
у справі № 620/1395/19 
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України, 
третя особа: Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, 
про визнання неправомірною бездіяльності, визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
I. РУХ СПРАВИ
1.  ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа: Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому просив:
визнати неправомірною бездіяльність Міністерства оборони України щодо порушення строків розгляду заяви про призначення одноразової грошової допомоги по інвалідності, які передбачені ч.2 п.13 Порядку №975;
визнати неправомірним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 05.04.2019 №41 виражене у формі протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії;
зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму (пп.4 п.2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей").
2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.06.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019, у задоволенні позову відмовлено.
3. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким позов задовольнити.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
4. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на ОСОБА_1 проходив військову службу в лавах Збройних Сил колишнього Радянського Союзу з 18.04.1987 року по 03.05.1989 року, в тому числі приймав особисту участь в бойових діях на території Афганістану, що підтверджується записами у військовому квитку, архівною довідкою від 15.03.2012 року №4/120356, довідками Варвинського РВК від 21.09.2015 року №19, від 18.11.2015 року №95 (додаток № 2 - 5). Позивач є учасником бойових дій, інвалідом війни, що підтверджується відповідними посвідченнями.
5. Під час проходження військової служби у Афганістані приймав особисту участь у бойових діях та у 1988 році отримав множинні мінно-вибухові осколкові поранення, ЗЧМТ - контузію головного мозку, мінно-вибухову травму.
6. У вересні 2015 року позивач пройшов судово-медичну експертизу у Київському міському клінічному бюро судово-медичних експертиз. За висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 24.09.2015 року №1786/ж, рубці, які залишились після отримання поранення: "є наслідком загоєння ран, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені у зазначений строк, тобто у 1988 році”.
7. Відповідно до протоколу від 28.09.2015 №3549 Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв: "поранення, контузія та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії".
8. Зазначене поранення в подальшому негативно вплинуло на стан здоров`я позивача, у зв`язку з чим він періодично був змушений проходити відповідне лікування.
9. В жовтні 2015 року позивач пройшов обстеження медико-соціальною експертною комісією. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВА №018429 від 21.10.2015 року позивачу вперше встановлена: "ІІІ група інвалідності. Причина інвалідності: поранення, контузія та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії".
10. Відповідно до довідок до актів огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВБ №042718 від 12.10.2016 року та серії АВБ №061844 від 16.10.2018 року позивачу повторно встановлена ІІІ група інвалідності та зазначено, що причина інвалідності: поранення, контузія та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
11. Вважаючи, що у зв`язку з встановленням 21.10.2015 при первинному огляді III групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, він 27.02.2019 (через Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки) звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності.
12. Листом Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки від 05 березня 2019 року повідомив ОСОБА_1 , що заява про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності разом з додатками 01 березня 2019 року за вихідним № 5/961с направлена до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для подання на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.
13. Листом від 25 квітня 2019 року Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направлено позивачу копію витягу з протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05 квітня 2019 року № 41.
14. При цьому п.30 протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05.04.2019 року №41 позивачу було відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги по інвалідності виходячи з того, що останній звернувся за призначенням та виплатою одноразовою грошовою допомогою пізніше ніж через 3 роки з дня виникнення права на одноразову грошову допомогу та не подав документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено п.11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.
15. Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
16. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що кінцевою датою реалізації позивачем права на одноразову грошову допомогу є 21.10.2018 (три роки після встановлення групи інвалідності), тоді як позивач звернувся із відповідною заявою до відповідача лише 27.02.2019, тобто після спливу 3 річного строку, передбаченого для реалізації права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги.
17. Крім того суди зазначили, що позивачем на розгляд відповідача подано не повний пакет документів. В обґрунтування зазначеної позиції суди послались на позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
18. Позивач у своїй касаційній скарзі наголошує, що вперше до відповідача з відповідною заявою він звертався ще у січні 2017 року, проте отримав відмову (яку помилково вважав законною). Щодо обов`язку подання документа про обставини поранення, позивач зазначає, що ним вжито всіх можливих дій з метою отримання такого документу (у тому числі, направлено запити до архівних установ Міноборони РФ). Стверджує, що наявність/відсутність зазначеного документу не може бути визначальною при вирішенні питання про виплату позивачу грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності.
19. Відповідач та третя особа у відзивах на касаційну скаргу просили суд залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
20. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.                    
21. Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (надалі - Закон №2232-XII), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-XII.
22. Згідно з частиною 1 статті 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
23. Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону №2011-XIІ (в редакції чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
24. Частиною 8 статті 16-3 Закону №2011-XIІ (в редакції чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) встановлено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
25. При цьому, за змістом частини 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
26. Пунктом 3 Порядку №975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
27. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги, передбачене статтею 16 Закону №2011-ХІІ, в редакції чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, могло бути реалізоване ним протягом трьох років з дня виникнення в особи такого права.
28. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 12.07.2019 у справі №1640/2293/18 та від 28.05.2019 у справі №333/2646/17.
29. Той факт, що позивач у 2017 році вже звертався до відповідача за отриманням допомоги (в межах визначеного законодавством строку), отримав відмову та не оскаржував її, оскільки вважав законною, на спірні правовідносини не впливає, оскільки в даному випадку позивачем оспорюється рішення Міноборони від 05 квітня 2019 року №  41. Визначений статтею 16-3 Закону №2011-XIІ (в редакції чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) трирічний строк є присічним і поновленню не підлягає. 
30. Доводи позивача про неможливість з об`єктивних причин подання документу про обставини поранення колегія суддів до уваги не бере, оскільки за відсутності у позивача права на отримання грошової допомоги (через пропуск зазначеного вище строку) такі доводи на вирішення спору не впливають.
31. Враховуючи наведене, беручи до уваги практику Верховного Суду у аналогічних правовідносинах, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.
32. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
33. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 350, 356 КАС України, Суд –
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 у справі № 620/1395/19 – без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб