Постанова
Іменем України 
27 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 686/21205/16-ц
провадження № 61-38769св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 , 
відповідач (позивач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року у складі судді Мазурок О. В. та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 17 травня 2018 року у складі колегії суддів: 
Спірідонової Т. В., Купельського А. В., Янчук Т. О.
Короткий зміст позовних вимог 
У жовтні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення компенсації. 
Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 20 липня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. В період перебування у шлюбі нею та відповідачем було здійснено капітальний ремонт в квартирі відповідача, яка знаходиться за адресою: квартира АДРЕСА_1 . Крім того, ними було придбано побутову техніку, меблі, будівельні матеріали. Спільної згоди про поділ майна, яке було набуте в період шлюбу, нею з відповідачем не досягнуто. Вказувала, що на ремонт в квартирі було витрачені їх спільні кошти, а саме: на індивідуальне опалення; керамічну плитку на кухні; керамічну плитку в ванній кімнаті та туалеті; унітаз, бачок до унітазу, умивальник, тумбочку до умивальника; мийку на кухню; навіси, замки, ручки до міжкімнатних дверей; пластикові вікна; роботи по заміні сантехніки; електричний кабель, розетки, вмикачі; сантехніку;  шпаклівку; оплату робіт майстрам; придбання будівельних матеріалів; ТВ-кабель, розетки; матеріали для столової та коридору; паркетну дошку; будівельні матеріали для кухні, ванної кімнати, туалету; матеріали для укладки плитки; оплату робіт за проведення електричної мережі; будівельні матеріали для дитячої кімнати та залу; реконструкція балкону; монтаж міжкімнатних дверей; лак для підлоги; натяжну стелю. Загальна вартість робіт та матеріалів в квартирі АДРЕСА_1 відповідно до висновку експерта станом на 22 червня 2017 року складає 239 323 грн. Крім того, нею та відповідачем у вищевказану квартиру було придбано побутову техніку: холодильник «Beko»; пральну машину «Bosch»; духовку «Smeg»; варочну газову поверхню «Beko»; чайник; праску; мікрохвильову піч; витяжку. Побутова техніка нею та відповідачем була придбана на загальну суму 1550 доларів США, що еквівалентно 40001 грн               47 коп. Також ними було придбано кухонні меблі; стільниця до кухні на загальну суму 418 доларів США, що еквівалентно 10 787 грн 49 коп.
З урахуванням наведеного, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 кошти у розмірі 119 661 грн 50 коп., витрачені на ремонт квартири АДРЕСА_1 , виділити їй у приватну власність духовку «Smeg», холодильник «Beko», а відповідачу виділити у власність пральну машину «Bosch», варочну газову поверхню «Beko», чайник, праску, мікрохвильову піч та витяжку. 
У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом та просив виділити йому у власність: холодильник «Beko»; золоті зливки (2 шт. по 1 граму); варочну газову поверхню «Beko», чайник, праску, витяжку, кухонні меблі, стільницю до кухні, фотокамеру «Nikon», пральну машину «Bosch»; виділити у власність ОСОБА_1 духовку «Smeg», ліжко, матрац, тумби (2 шт.), мобільні телефони (3 шт.), золоті каблучки (3 шт.), люстру, кухонний комбайн «Bosch», мультиварку та стягнути з ОСОБА_1 на його користь частину спільних грошових коштів подружжя в розмірі 13 719 грн 13коп.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ним та ОСОБА_1  під час шлюбу було придбане наступне майно: холодильник «Beko»,                    вартістю 6500 грн; пральна машина «Bosch», вартістю 5500 грн; духовка «Smeg», вартістю 4100 грн; варочна газова поверхня «Beko», вартістю 2400 грн; чайник, вартістю 200 грн; праска, вартістю 400 грн; витяжка, вартістю 1300 грн; кухонні меблі, вартістю 4600 грн; стільниця до кухні, вартістю 1600 грн. Також було придбано: ліжко, вартістю 6500 грн; матрац, вартістю 4000 грн; тумби (2 шт.), загальною вартістю 2400 грн; золоті зливки (2 шт. по 1 граму), вартістю 2300 грн, фотокамера «Nikon», вартістю 4500 грн; мобільні телефони (3 шт.), загальною вартістю 3500 грн; золоті каблучки (3 шт.), загальною вартістю 4500 грн; люстра, вартістю 900 грн; кухонний комбайн «Bosch», вартістю 3000 грн; мультиварка, вартістю               1068 грн. Крім того, їм на весілля було подаровано 1000 євро, які на даний час знаходяться у ОСОБА_1 та підлягають розподілу у рівних частках.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                         від 21 лютого 2018 року позов ОСОБА_2 та позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16580 грн 87 коп. коштів, витрачених на ремонт квартири АДРЕСА_1 , та 179 грн 81коп. сплаченого судового збору.
Виділено в особисту приватну власність ОСОБА_1 спільно нажите майно: духовку «Smeg», вартістю 4100 грн; матрац, вартістю 4000 грн; люстру, вартістю 900 грн; кухонний комбайн «Bosch», вартістю 3000 грн; мультиварку, вартістю 1068 грн; холодильник «Beko», вартістю 6500грн; золотий зливок                      (1 шт. по 1 граму) вартістю 1150 грн, а всього на суму 20718 грн. Виділено в особисту приватну власність ОСОБА_2 спільно нажите майно: золотий зливок (1 шт. по 1 граму) вартістю 1150 грн; варочну газову поверхню «Beko», вартістю 2400 грн; чайник вартістю 200 грн; праску вартістю 400 грн; витяжку, вартістю  1300 грн; кухонні меблі, вартістю 4600 грн; стільницю до кухні, вартістю 1600 грн; фотокамеру «Nikon», вартістю 4500 грн; пральну машину, вартістю 5500 грн, а всього на суму 21650 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 466 грн в рахунок різниці вартості майна подружжя. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 277 грн 40 коп. судового збору.  
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем та відповідачем спільно було зроблено покращення в квартирі АДРЕСА_1 на суму 33161 грн 94 коп., що підтверджується поясненнями позивача та відповідача. Крім того, судом встановлено, що   позивачем та відповідачем придбано під час перебування у шлюбі рухоме майно, вартість якого сторонами не оспорюється. Спільно нажите майно підлягає поділу між подружжям у рівних частках.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 17 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишено без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                         від 21 лютого 2018 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що сторонами спільно під час шлюбу було зроблено наступні поліпшення в квартирі АДРЕСА_1 : придбано матеріали для ремонту дитячої кімнати та залу на суму 5424 грн, замовлено та встановлено металопластикові конструкції на суму 10990 грн, зроблено проектну документацію на балкон та розроблено технічний висновок, на що витрачено 1647 грн 94 коп., придбано 5 вікон, загальною площею 16,91 кв. м, на суму 15100 грн, а загалом витрачено спільні кошти подружжя на суму 33161 грн                 94 коп., а тому на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню кошти, витрачені на ремонт, у сумі 16580 грн 87коп. ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження інших витрат на ремонт квартири АДРЕСА_1 .
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області                                    від 17 травня 2018 року і направити справу на новий розгляд, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.  
Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів щодо визначення вартості ремонтних робіт, проведених за рахунок спільних коштів подружжя у квартирі АДРЕСА_1 , є необґрунтованими. ОСОБА_1 вважає, що суди неправильно оцінили докази, зокрема висновок експерта. 
Судові рішення у частині поділу спільно нажитого рухомого майна не оскаржуються, а тому в силу положень статті 400 ЦПК України не є предметом касаційного перегляду.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін, посилаючись на їх законність й обґрунтованість.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скарою.
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
З 20 липня 2014 року по 13 грудня 2016 року сторони  ОСОБА_2 та ОСОБА_1  перебували у шлюбі.
Під час перебування у шлюбі позивачем та відповідачем придбано за спільні кошти наступне майно: духовку «Smeg», вартістю 4100 грн; матрац, вартістю 4000 грн; люстру, вартістю 900 грн; кухонний комбайн «Bosch», вартістю              3000 грн; мультиварку, вартістю 1068 грн.; холодильник «Beko», вартістю  6500 грн; золотий зливок 2 шт. по 1 граму, вартістю 1150 грн, варочну газову поверхню «Beko», вартістю 2400 грн; чайник, вартістю 200 грн; праску, вартістю 400 грн; витяжку, вартістю  1300 грн; кухонні меблі, вартістю                  4600 грн; стільницю до кухні вартістю 1600 грн; фотокамеру « Nikon », вартістю 4500 грн; пральну машину, вартістю 5500грн.
Власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та його мати - ОСОБА_3                                   по 1/2 частині кожний.
Сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у період перебування у шлюбі за спільні кошти проводилося поліпшення у зазначеній квартирі, зроблено наступні поліпшення: придбано матеріали для ремонту дитячої кімнати та залу на суму 5424 грн, замовлено та встановлено металопластикові конструкції на суму 10990 грн, зроблено проектну документацію на балкон та розроблено технічний висновок, на що витрачено 1647 грн 94 коп., придбано 5 вікон, загальною площею 16,91 кв.м, на загальну суму 15100 грн.
Вказані обставини підтверджуються накладною ррз/км-0056643 від 06 липня 2015 року та чеком TOB «Епіцентр» ррз/км-0056643, договором №19/08/14  від 19 серпня 2014 року, рахунком-фактурою №СФ-0000213 від 03 серпня  2015 року, що підтверджується накладною товариства «Шана».
Таким чином, на ремонт квартири АДРЕСА_1 було витрачено спільні кошти подружжя на загальну суму 33161 грн 94 коп, а тому на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню кошти, витрачені на ремонт, у сумі 16580 грн 87 коп.
На вимогу суду ОСОБА_1 оригінали копій квитанцій та рахунків, які підтверджують придбання нею матеріалів, не надала, а тому судами не взято їх до уваги.
Оцінюючи висновок судової будівельно-технічної експертизи №454/017              від 23 червня 2017 року, суди зазначили, що визначена експертом вартість будівельних робіт (включно з вартістю матеріалів) у сумі 239 323 грн підтверджує лише загальну вартість робіт та матеріалів та не свідчить про понесення сторонами таких витрат за спільні кошти подружжя.
Крім того, витрати, пов`язані з придбанням та встановленням системи індивідуального опалення у квартирі були оплачені співвласником                    ОСОБА_3 , що підтверджується наявними у справі копіями рахунків, квитанцій, договорів, копією робочого проекту газифікації квартири.
 
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня                                2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України                  (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Частиною першою статті 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Особистою приватною власністю дружини, чоловіка вважається майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування (частина перша статті 57 СК України).
Згідно з положеннями статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.            У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.
У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга                              статті 372 ЦК України).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин другої, шостої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Встановивши фактичні обставини справи на підставі доказів, яким надано належну оцінку, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2  щодо стягнення компенсації вартості ремонтних робіт, проведених у № 29 у житловому будинку АДРЕСА_3 , підлягають частковому задоволенню у сумі 16 580 грн 87 коп., оскільки належними та достатніми доказами доведено, що подружжям на проведення ремонтних робіт у квартирі було витрачено спільні кошти на загальну суму 33161 грн 94 коп.
Доводи касаційної скарги зводяться до неправильної оцінки судами доказів у справі, неправильного встановлення вартості ремонтних робіт, проведених за рахунок спільних коштів подружжя у квартирі АДРЕСА_1 .
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Порушень порядку подання та отримання доказів у суді першої інстанції, а також проведення їх оцінки апеляційним судом не встановлено. Оцінка висновку судової будівельно-технічної експертизи № 454/017 від 23 червня 2017 року зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій. Суди дійшли висновку, що висновок експерта не свідчить про обґрунтованість позовних вимог. При цьому на вимогу суду ОСОБА_1 оригінали копій квитанцій та рахунків, які підтверджують придбання нею матеріалів, не надала. Крім того, судами встановлено, що витрати, пов`язані з придбанням та встановленням системи індивідуального опалення у квартирі, були оплачені співвласником                    ОСОБА_3 .
Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів, яка проведена судами першої та апеляційної інстанції.
Вказані вище та інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
У відповідності до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З урахуванням наведеного, підстави для скасування оскаржених судових рішеньвідсутні.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                            від 21 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 17 травня 2018 рокузалишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                    Є. В. Синельников
 
         С. Ф. Хопта
 
         В. В. Шипович