справа № 756/6838/17                                                             головуючий у суді І інстанції Луценко О.М.
провадження № 22-ц/824/5036/2020                        суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року                                                                                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
головуючого судді -	Березовенко Р.В.,   	
суддів:	Лівінського С.В., Нежури В.А.,  	
з участю секретаря 	Мариненко Я.С.,	
 	 	 	
розглянувши у відкритому судовому засіданнів місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - осіб, які не брали участі у справі, на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2019 року по справі за заявою органу опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, заінтересована особа: Управління житлово-комунального господарства Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання фізичної особи недієздатною,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У травні 2017 року орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся до суду з заявою про визнання недієздатною ОСОБА_2 .
 
Свої вимоги мотивував тим, що  ОСОБА_2 внаслідок психічного захворювання не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, не може самостійно захистити свої інтереси і потребує  сторонньої допомоги. 
 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2019 року заяву органу опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, зацікавлена особа Управління житлово-комунального господарства Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання фізичної особи недієздатною задоволено. Визнано недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Не погодившись із вказаним судовим рішенням  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - осіб, які не брали участі у справі подала апеляційну скаргу.
 
В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
 
При цьому зазначає, що судом першої інстанції було визнано ОСОБА_2 недієздатною відповідно до ст. 39 ЦК України без призначення опікуна  та без залучення до участі у справі  безпосередньо ОСОБА_2 та її близького родича  - чоловіка ОСОБА_3 .. ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3 не були обізнані про існування зазначеного судового процесу  та ухвалення судового рішення, що є порушенням їх прав. 
 
В ухвалі про відкриття апеляційного провадження позивачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
 
13.03.2020 року до суду надійшли заперечення  органу опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації на апеляційну скаргу,  згідно яких заявник просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає, його таким, що постановлене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.  При цьому зазначає, що  на момент подачі заяви до суду ОСОБА_2 у шлюбі не перебувала, про реєстрацію шлюбу із  ОСОБА_3 05.07.2017 р. заявнику відомо не було. До органу опіки та піклування не надходило заяв ОСОБА_3 про оформлення опіки над ОСОБА_2 .
 
В судовому засіданні представники заявника та третьої особи просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
 
Апелянт в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу у його відсутність. 
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.
 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді параноїчної шизофренії, безперервний перебіг, дефектний стан (F 20.0 - згідно з МКХ-10), за своїм психічним станом не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому, наявні підстави для визнання ОСОБА_2 недієздатною.
Оцінюючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
 
Колегією суддів встановлено, що заявник - орган опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації звернувся до суду з заявою про визнання недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта Київського міського центру судово-психіатричної експертизи №690 від 23.10.2018 року ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді параноїчної шизофренії, безперервний перебіг, дефектний стан (F 20.0 - згідно з МКХ-10), за своїм психічним станом не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.52-53).
 
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
 
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
 
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
 
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.
 
 Згідно ст. 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі.
 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що заяву про визнання ОСОБА_2 недієздатною розглянуто судом першої інстанції без її залучення до участі у справі, що є порушенням процесуального права.
 
Крім того, як вбачається із свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 05.07.2017 року (а.с. 77) станом на час ухвалення рішення ОСОБА_2 перебувала у шлюбі із  ОСОБА_3 , який до участі у справі, також, залучений не був.
 
У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц). 
Згідно з частиною четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Крім того, відповідно до положення ч. 5 ст. 12 ЦПК України, яка покладає і на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
 
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції, в порушення ст.ст. 263, 264 ЦПК України, не встановив фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не з`ясував належним чином правовідносини, які виникли між сторонами та не визначився вірно із суб`єктним складом сторін, який повинен бути залучений до участі у справі. 
 
Оскільки, на  стадії  апеляційного  розгляду, відповідно до ст. 365 ЦПК України,  апеляційний  суд   наділений  повноваженнями  щодо  залучення  інших осіб, які не брали  участі у розгляді справи- третіми особами, лише якщо ці особи не є апелянтами, вказані недоліки не можуть бути усунуті  при розгляді справи апеляційним судом, а відтак, і з`ясування обставин, що мають значення для справи є неможливим.
 
Якщо ж справа, у якій судом першої інстанції не вирішено питання про залучення усіх належних сторін, без участі яких її вирішення є неможливим, перебуває на розгляді у суді апеляційної інстанції, апеляційний суд відмовляє у позові з цих підстав. При цьому обґрунтованість позовних вимог не перевіряється.
 
Таким чином, встановивши неможливість розгляду справи без залучення до її участі всіх зацікавлених осіб, які є апелянтами, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, що не позбавляє заявника права на звернення із відповідними вимогами до суду.
 
За таких обставин, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки  суд  першої  інстанції,  з  врахуванням  заявлених  вимог, встановлених обставин справи, наявних у справі доказів  та  положень  ст.ст. 51-54 ЦПК  України,   зобов`язаний   був залучити до участі у справі зацікавлену особу, чоловіка особи відносно якої подано заяву, та розглянути справу за участю самої ОСОБА_2 .
 
Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
 
Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права, а саме, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції,  ухвалене з порушенням норм процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з інших підстав.
 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,- 
 
П О С Т А Н О В И В:
                                                   
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.
 
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2019 року скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий:                                                                                                              Р.В. Березовенко

Судді:                                                                                                                         С.В. Лівінський 

                                                                                                                                      В.А.Нежура