УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 509/4782/19
провадження № 61-7237ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О.,                           Журавель В. І. розглянувшикасаційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 , на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 листопада 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 березня 2020 року про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації" Бондар Олексія Миколайовича про захист права власності,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває зазначена цивільна справа.
18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 , третя особа - державний реєстратор Єгорівської сільської ради Жемчугова Марина Євгенівна про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування реєстраційних дій реєстратора, з вимогами щодо поважності пропуску строку на звернення із зустрічним позовом та їх поновлення.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від                                                  21 листопада 2019 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 23 березня 2020 року, зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що 10 вересня 2019 року відкрито загальне провадження у справі та призначено її до розгляду. Вказану ухвалу разом з позовною заявою та додатками до неї відповідач отримала 16 вересня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та поясненнями відповідача у судовому засіданні, яке відбулося                                                    22 жовтня 2019 року. Відповідач вперше подала зустрічну позовну заяву                           03 жовтня 2019 року, яка була повернута ОСОБА_1 в порядку частини третьої статі 194 ЦПК України, оскільки була подана з пропуском строку.                          18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 повторно подала зустрічну позовну заяву з вимогами щодо поважності причин пропуску строку та його поновлення на звернення до суду з зустрічним позовом, залишив зустрічну позовну заяву без розгляду через відсутність поважних причин пропуску строку.
У квітні 2020 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , подала касаційну скаргу до Верховного Суду у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України, передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
У відповідності до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (абзац другий частини другої статті 389 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Статтею 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (частина третя статті 194 ЦПК України).
Вказаною нормою права визначено обов`язок суду першої інстанції повернути зустрічну позовну заяву заявникові, у випадку, якщо остання подана з порушенням процесуального строку на її подання.
При цьому законодавцем в указаній нормі права не передбачено право суду поновлювати (продовжувати) пропущений строк на звернення до суду із зустрічною позовною заявою.
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність підстав приймати зустрічний позов  ОСОБА_1  з причин пропуску строку, визначеного цивільним процесуальним законодавством, для подання зустрічного позову.
Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться з незгодою заявника зі змістом судових рішень.
Згідно із частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте, такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (справа «Воловік проти України» VOLOVIK v. UKRAINE) від                                                    06 грудня 2007 року).
З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження належить відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Керуючись частиною першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною  ОСОБА_1 , поданою її представником ОСОБА_2 , на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 листопада 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 березня 2020 року про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації" Бондар Олексія Миколайовича про захист права власності.
Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                                       М. М. Русинчук
                                                                                                                                   Н. О. Антоненко
В. І. Журавель