ПОСТАНОВА
Іменем України

30 квітня 2020 року 
Київ
справа №662/940/16-а
адміністративне провадження №К/9901/15520/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.
розглянув у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області
на додаткову постанову Новотроїцького районного суду Херсонської області у складі головуючого судді Тимченко О.В. від 21.02.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду   у складі колегії суддів: головуючого судді Ступакової І.Г., суддів: Бітова А.І., Лук`янчук О.В. від 16.05.2017
у справі № 662/940/16-а
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області
про визнання незаконним рішення та зобов`язання повернути утримані грошові кошти
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У червні 2016 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі також - відповідач), в якому просив визнати незаконним рішення відповідача від 25.02.2016 № 6804 щодо утримання з нього 20% пенсії та зобовязати відповідача повернути йому утримані грошові кошти на виконання рішення від 25.02.2016 №6804.
2. Постановою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05.10.2016 позов задоволено повністю.
3. У подальшому ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткової постанови у справі, в якій просив вирішити питання про стягнення судових витрат, які були понесені ним при подачі адміністративного позову.
4. Додатковою постановою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 21.02.2017, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017, стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області суму судового збору в розмірі 551,20 грн.
5. 11.06.2017 від відповідача до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга на додаткову постанову Новотроїцького районного суду Херсонської області від 21.02.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України.
6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.06.2017 відкрито касаційне провадження у справі.
7. У подальшому справу було передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду на підставі підпункту 1 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України     (в редакції     Закону України від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів").
8. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2020 справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Желєзного І.В., суддів Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.
ІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
9. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, постановляючи додаткову постанову, виходив з того, що під час ухвалення постанови від 05.10.2017 у даній справі про задоволення позову судом не було вирішено питання стягнення судових витрат, хоча це було предметом обговорення у судовому засіданні та такі підлягають стягненню у відповідності до вимог статей 94, 163 Кодексу адміністративного судочинства України.
ІІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ 
10. Відповідач у касаційній скарзі не погоджується з оскаржуваними судовими рішеннями, посилаючись на те, що судами не враховано, що відповідач є державною установою та його фінансування здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Окрім цього, відповідач звільнений від сплати судового збору, а відтак не повинен відшкодовувати судові витрати у випадку задоволення позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень.
ІV. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
11. Надаючи правову оцінку доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.
12. Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваних судових рішень) та частини четвертої статті 328 КАС України (в чинній редакції) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
13. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваних судових рішень) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього судового рішення) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
14. Пунктом третім частини першої статті 168 КАС України (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваних рішень) передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадку, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
15. Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 551,20 грн, що підтверджується оригіналом квитанції № 54 від 08.06.2016.
16. Під час ухвалення судом першої інстанції постанови від 05.10.2016 у даній справі, якою позов задоволено повністю, а саме: визнано незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 25.02.2016 № 6804 щодо утримання з позивача 20% пенсії та зобовязано відповідача повернути ОСОБА_1 утримані грошові кошти на виконання рішення від 25.02.2016 №6804, судом не було вирішено питання стягнення судових витрат, хоча це було предметом обговорення у судовому засіданні.
17. Відповідно до частини першої статті 87 КАС України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваних рішень) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
18. Частиною першою статті 94 КАС України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваних судових рішень) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
19. Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
20. Згідно з частиною першою статті 3 вказаного Закону судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.
21. Відповідно до пункту вісімнадцятого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється зокрема Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.
22. Одночасно колегія суддів зауважує, що дані зміни в Закон України «Про судовий збір» внесені у звязку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06.12.2016, який набрав чинності 01.01.2017, тобто після ухвалення постанови суду першої інстанції про задоволення позову у даній справі.
23. Разом із тим, колегія суддів наголошує, що звільнення від сплати судового збору   Пенсійного фонду   України та його органів, зокрема, як відповідача у справах, не звільняє його від обов`язку відшкодувати судові витрати у разі, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.
24. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 295/3160/17, від 05.12.2019 у справі №750/5793/17, від 12.12.2019 у справі    №398/1030/17, від 26.03.2020 у справі №423/401/17, від 02.04.2020 у справі №428/7037/17.
25. Враховуючи вищенаведене, суди дійшли правильного висновку, що документально підтверджені судові витрати позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача.
26. Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Суд виходить з такого, що всі аргументи відповідача, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.
27. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами оскаржуваних рішень і погоджується з їхніми висновками у справі, якими доводи відповідача відхилено.
28. Частиною другою   статті 6 КАС України   передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
29. Закон України "Про судоустрій і статус суддів"   встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
30. Відповідно до   статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"   суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
31. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
32. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Керуючись статтями  341, 343, 349, 350, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а додаткову постанову Новотроїцького районного суду Херсонської області від 21.02.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду    від 16.05.2017- без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                           І.В. Желєзний
                                                                                                                       Я.О. Берназюк
                                                                                                                      С.М. Чиркін