Номер провадження: 22-ц/813/3330/20 
Номер справи місцевого суду: 520/7996/18
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Комлевої О.С.,
Цюри Т.В.,
               за участю:
секретаря                        Ющак А.Ю.,
представника апелянта         ОСОБА_1 - адвоката Грицак К.В.,
представника ПВ                  Щербакова Ю. С. - адвоката Яковлевої Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича, стягувач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»,

                                встановив:
       
10 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. про арешт майна боржника ВП №58572783; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. про арешт коштів боржника ВП №58572783; витребувати у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. матеріали виконавчого провадження №58572783; постановити ухвалу, якою зупинити стягнення на підставі виконавчого листа №520/7996/18, виданого Київським районним судом м. Одеси, до розгляду даної скарги по суті. 
При цьому ОСОБА_1 посилався на те, що з моменту відкриття виконавчого провадження та по теперішній час він не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2019 року скаргу ОСОБА_1 прийнято до розгляду, призначено судове засідання та відмовлено в зупиненні стягнення на підставі виконавчого листа №520/7996/18, виданого Київським районним судом м. Одеси, до розгляду даної скарги по суті.

25 квітня 2019 року до суду надійшов відзив на скаргу, в якому приватний виконавець Щербаков Ю.С. просив у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що приватний виконавець діяв у відповідності до чинного законодавства та не вчинив жодної неправомірної дії. При цьому приватний виконавець посилався на те, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження було надіслано боржнику рекомендованим поштовим відправленням за адресами, вказаними у виконавчому документі, у зв`язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим.

03 травня 2019 року від ПрАТ «СК «УНІКА» до суду надійшла заява, в якій представник стягувача просив розглядати скаргу ОСОБА_1 без участі представника ПрАТ «СК «УНІКА» та зазначив, що скарга є необґрунтованою та такою, що підлягає відхиленню.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року узадоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С., стягувач - ПАТ «СК «УНІКА», відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року, та постановлення нової, якою задовольнити його скаргу у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги,  відзив та усні заперечення проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.11.2018 року були задоволені позовні вимоги ПрАТ «СК «УНІКА» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та стягнуто з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 795 738,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 936,07 грн. 

На підставі вказаного рішення стягувачу 14.02.2019 року було видано виконавчий лист.
07.03.2019 року представник стягувача ПрАТ «СК «УНІКА» звернувся до Першого Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області з заявою про примусове виконання рішення суду.
В той же день, 07.03.2019 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58572783 (а.с.19), яку поштою було направлено на адресу боржника та стягувача.
Також в той же день, 07.03.2019 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. винесено Постанову про арешт майна боржника ВП №58572783 (а.с.21), яку також поштою було направлено на адресу боржника та стягувача.
16.04.2019 року поштове відправлення було вручене ОСОБА_1 , що вбачається з опису поштових відправлень та роздруківки з сайту Укрпошти щодо відстеження поштового відправлення (а.с.22-23). 
Крім того, після отримання відповідей на запити, 29.03.2019 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. винесено Постанову про арешт коштів боржника ВП №58572783 (а.с.26), яку також поштою було направлено на адресу боржника та стягувача.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України  «Про виконавче провадження» виконавець  розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
При цьому, відповідно до ч.5 ст. 26 вказаного Закону України виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За змістом ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації,  накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку про те, що оскаржувані рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень вказаного приватного виконавця і право заявника не було порушено.

Що стосується посилання заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 та його представника адвоката Грицак К.В. стосовно того, що діями вказаного приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. були порушені права ОСОБА_1 на належне виконання судового рішення в добровільному порядку, то вони є безпідставними, так як у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону України від 02.06.2016 року, № 1403-VІІІ, який набрав законної сили 06.10.2016 року, від приватного виконавця не вимагається надання боржнику семиденного строку з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження для добровільного виконання судового рішення.
Саме у зв`язку з цим, у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», який втратив чинність, вказаний семиденний строк обчислювався з моменту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, у відповідності до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції діючої на даний час, винесенням оскаржуваних постанов боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення, якщо йому надіслано копію постанови про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Як було зазначено вище, боржник ОСОБА_1 отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження 16.04.2019 року, однак до теперішнього часу не вчинив жодних дій для виконання судового рішення.

Посилання адвоката Грицак К.В. на те, що ОСОБА_1 не погоджується із ухваленим 16.11.2018 року рішенням Київського районного суду м. Одеси, та оскаржує його в апеляційному порядку, є безпідставними, оскільки матеріали справи не мають жодного доказу відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на вказане судове рішення.
Таким чином, судове рішення від 16.11.2018 року, яким з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «УНІКА» було стягнуто суму страхового відшкодування у розмірі 795 738,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 936,07 грн., жодним чином не виконується до теперішнього часу, навіть у тій сумі страхового відшкодування, яку ОСОБА_1 фактично визнає.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у вказаний період часу неодноразово виїзджав за межі України, у тому числі неодноразово до м. Берлін Федеративної Республіки Германії (а.с.88-93), що свідчить про наявність у нього грошових коштів та наявність невиконаного судового рішення, про яке йому достеменно відомо, та згідно якого з нього стягнуто вищезазначені грошові кошти. 

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Ю.С. діяв у відповідності до вимог чинного Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 в даному випадку відсутні.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року залишити без змін.
       
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 10.03.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда        

О.С. Комлева

Т.В. Цюра