ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       19 березня 2020 року                м. Чернівці                Справа № 727/418/20

       Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого Лисака І.Н.,
       суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б., 
секретар: Тодоряк Г.Д.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
при розгляді справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 лютого 2020 року, постановлену під головуванням судді Чебан В.М., дата складання повного тексту ухвали невідома, -
В С Т А Н О В И В:
В січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 лютого 2020 року позовну заяву визнано не поданою та повернуто позивачу.
Ухвала суду мотивована тим, що позивач не переробила позовну заяву належним чином і не подала її у встановлений строк до суду, чим не виконала вимоги ухвали суду від 17.01.2020 року.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що підстави для подання позовної заяви з перекладом на польську мову відсутні, а висновок суду з вказаного приводу є необґрунтованим.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 підтримала висловлену в ній позицію ОСОБА_1 та просить її задовольнити.
Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п.6 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Провадження №22-ц/822/373/2020                               Категорія 49
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається, що 17.01.2020 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав відсутності адреси та засобів зв`язку відповідача в Республіці Польща і відсутності належно засвідченого перекладу позовної заяви на польську мову.
На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 04.02.2020 року подала клопотання, в якому зазначила контактні дані ОСОБА_2 , надала докази щодо належного повідомлення відповідача про звернення нею до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та наголосила, що останній направив на адресу суду листи (а.с.9-18). 
Так, предметом позовних вимог є розірвання шлюбу, зареєстрованого між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 30.12.2011 року. 
Звертаючись із вказаним позовом до суду позивач в позовній заяві зазначила відповідачем ОСОБА_2 та його місце реєстрації по АДРЕСА_1 , що також підтверджується копією паспорта громадянина України ОСОБА_2 (а.с.2-3, 33-34) 
За загальним правилом, визначеним ч.1 ст.27 ЦПК України, підсудність справ за позовами до фізичних осіб визначається за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача, якщо інше не передбачено законом. 
В силу ч.2 ст.28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. 
Згідно ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
На виконання запиту суду адресно-довідковим підрозділом УДМС у Чернівецькій області надано інформацію від 23.01.2020 року про те, що ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с.5).
Крім того, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами місце реєстрації чи місце проживання ОСОБА_2 в Республіці Польща, що в свою чергу не спростовує відомості про його реєстрацію в Україні.
Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
В силу ч.1 ст.9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.
Вимоги до позовної заяви, зазначені в ст.ст.175, 177 ЦПК України при цьому наведені, статті не вимагають перекладу позовної заяви на іноземну мову.
Згідно ч.1, ч.2, ч.3 ст. 85 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Як вбачається із тексту оскаржуваної ухвали суду остання не містить посилання на конкретну норму процесуального права, яка в свою чергу, не дотримана з боку позивача щодо перекладу позовної заяви на польську мову, у зв`язку з чим суд передчасно прийшов до висновку про визнання не поданою та повернення позовної заяви позивачу з вказаного приводу.
Також колегія суддів наголошує, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином України, а тому переклад позовної заяви на польську мову буде недоречним.
Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).
Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує гарантоване п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на доступ до суду.
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).
Згідно із п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В силу вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 лютого 2020 року скасувати.
Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/
Судді - підписи /А.І. Владичан, І.Б. Перепелюк /