ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/11051/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року (суддя Ільков В.В., повний текст складено 16.12.2019р.) по справі №160/11051/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа – Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                      в с т а н о в и В :
       
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним п. 15 протоколу Міністерства оборони України від 13 вересня 2019 року №122 про відмову ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 у здійсненні нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, відповідно до пункту “б” частини 1 статті 16-2 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”; 
- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , починаючи з 01 січня 2018 року, одноразову грошову допомогу як інваліду третьої групи у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, у розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, відповідно до пункту “б” частини 1 статті 16-2 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, та в порядку затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, за вирахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги; 
- зобов`язати Міністерство оборони України у строк встановлений судом, подати до  Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання ухваленого  судом рішення.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 12 липня 2018 року через Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звернувся із заявою для отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням повторно ІІІ  групи інвалідності з 01.01.2018 року, відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА № 651415 від 22.01.2018 року, яка пов`язана із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини. Проте заява та додані до неї документи Міністерством оборони України  належним чином розглянуті не були. Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 28.12.2018  року № 7/14563/7 позивачу було повідомлено про відмову у направленні на розгляд комісії документів з підстав відсутності права на отримання одноразової грошової допомоги з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги. У зв`язку з порушенням своїх прав, позивач звернувся до суду. Рішенням суду, яке набрало законної сили зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги. На виконання рішення суду від 01.08.2019 року по справі №160/1819/19 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначанням і виплатою грошової допомоги та компенсаційних сум, заяву ОСОБА_1 від 12.07.2018 року розглянуто. За результатами розгляду прийнято протокольне рішення від 13.09.2019  року за №122 - про відмову ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з 01.01.2018 року 3 групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. Підставою для прийняття такого рішення визначено те, що «у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без вставлення інвалідності. Заявнику групу інвалідність змінено понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності». Не погодившись з таким рішенням відповідача позивач звернувся із позовом до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року позов задоволено.
За наслідками розгляду справи судом першої інстанції зроблено такі висновки.
Так, суд вказав, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. 
Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо часового обмеження виплати грошової допомоги (не більше двох років після первинного встановлення інвалідності), суд першої інстанції вказав на те, що оскільки, на момент виникнення спірних правовідносин, строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, то позивач має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання грошової допомоги. З цього приводу відповідач вказує на те, що позивачу вперше встановлена ІІІ група інвалідності з 08.11.2013р. Вказана дата є і датою виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги. Позивачу була виплачена одноразова грошова допомога у розмірі, яка була передбачена ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців», в редакції станом на час виникнення у позивача права на отримання грошової допомоги (67   072,60грн.). Скаржник вказує на те, що суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та не дивлячись на те, що при повторному обстеженні позивачу також було встановлено ІІІ групу інвалідності, але з інших підстав, дійшов помилкового висновку про наявність у позивача права на отримання відповідної допомоги, з урахуванням виплаченої раніше суми.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність і обґрунтованість. Позивач вказує на законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо неможливості часового обмеження права на отримання допомоги у більшому розмірі. З цього приводу позивач вказує на те, що оскільки на час первинного встановлення йому інвалідності строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, то він має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 08 листопада 2013 року позивачу під час первинного огляду органами МСЕК було визнано інвалідом III групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ № 0024702 від 08.11.2013 року.
На підставі цієї довідки, у відповідності до статті 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 “Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб”, отримано одноразову грошову допомогу у розмірі 20 місячного грошового забезпечення, у сумі 67072,60 гривень. 
Після встановлення ІІІ групи інвалідності позивач продовжував службу в Збройних Силах України.
Згідно з наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 03 вересня 2015 року, ОСОБА_1 звільнено у запас і направлено на військовий облік до Індустріально-Самарського ОМВК Дніпропетровської області.
У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся  до МСЕК для проходження повторного огляду, за результатами якого 15 грудня 2015 року Дніпропетровською обласною МСЕК № 5, було повторно встановлено III групу інвалідності, але в наслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою серії 10 ААГ № 035484 від 15 грудня 2015 року.
На підставі чергового обстеження довідкою МСЕК серії 12 AAA № 651415 від 22.01.2018 року   ОСОБА_1 з 01.01.2018 року було  встановлено III групу інвалідності із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини. 
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського обласного військового комісаріату із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановлення III групи інвалідності, пов`язаної з захворюванням із захистом Батьківщини.
Рішенням засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.09.2019 року № 122, яке оформлено протоколом від 13.09.2019р. №122, позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що позивачу було змінено групу інвалідності понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності. 
Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, з огляду на таке.
На час первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності (з 08.11.2013р.) підстави та порядок виплати одноразової грошової допомоги були врегульовані ст.16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 “Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб”.
Відповідно до ст.16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (в редакції станом на 08.11.2013р.). у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. 
Згідно із п.2 Порядку №499 одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 20-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачу, у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності у 2013 році, була виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 20-кратного місячного грошового забезпечення у сумі 67   072,60грн.
В подальшому до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” вносилися зміни, у тому числі і щодо підстав та порядку виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, яким встановлено інвалідність.
На час звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у 2018 році, статтею 16-2 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” було визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.
Частиною 4 статті 16-3 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (в цій же редакції) передбачено те, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
З аналізу положень вказаних норм права суд першої інстанції правильно вказав на те, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. 
Правильними є і висновки суду першої інстанції відносно того, якщо особі вперше було встановлено групу інвалідності до внесених змін до Закону, які передбачають часовий проміжок між первинним встановленням інвалідності та повторним, то оскільки на момент виникнення спірних правовідносин, строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, то особа має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності.
В той же час, фактично надаючи оцінку неможливості застосування у спірних відносинах абз.2 ч.4 ст.16-3 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, суд першої інстанції не звернув уваги на те, чи взагалі у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.
Частиною 4 статті 16-3 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” визначено, що таке право набувають особи якщо їм після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, під час повторного огляду було встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.
Отже лише встановлення вищої групи інвалідності або більшого відсотка втрати працездатності, є правовою підставою для виникнення у особи права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, яка виплачується з урахуванням раніш виплачених сум.
У спірному випадку позивачу не було встановлено вищу групу інвалідності чи більший відсоток втрати працездатності.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачу як при первинному обстеженні так і при повторному було встановлено ІІІ групи інвалідності, але причини такої інвалідності були різними, у 2013 році – інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби; у 2015 та 2018 роках – інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.
В той же час Закон України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” не визначає зміну причини інвалідності як підставу для набуття права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, яка виплачується з урахуванням раніш виплачених сум.
З цих підстав суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.316, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року  по справі №160/11051/19 – скасувати та прийняти нову постанову.
У задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 28.04.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк