ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2020 року                                                                                      Справа № 906/1043/19 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді                    Гудак А.В.
судді                                             Маціщук А.В.
судді                                             Олексюк Г.Є.
без повідомлення учасників справи 
розглянувши апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на рішення Господарського суду Житомирської області від     22.01.20р. у справі № 906/1043/19 (суддя Кудряшова Ю.В., м.Житомир, повний текст складено     03.02.2020)
за позовом     Житомирського міського центру зайнятості
до     Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування у Житомирській області
про     стягнення 49321 грн.92 коп.

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції.
1. Житомирський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача 49321,92 грн. виплачених ОСОБА_1 допомоги по безробіттю.
2. В обґрунтування позовних вимог    зазначено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Житомирському міському центрі зайнятості як безробітна з 05.01.2018 по 09.11.2018. Проте рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 09.08.2018 у справі №29/866/18    змінено дату звільнення ОСОБА_1 , з 29.12.2017 на 21.02.2018. Станом на    05.01.2018 ОСОБА_1 належала до категорії зайнятого населення, права на набуття статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю не мала. Внаслідок порушення порядку звільнення з боку Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, ОСОБА_1 05.01.2018 незаконно набула статус безробітного, та призначено допомогу по безробіттю у розмірі 49321,92 грн.
3. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 22.01.2020 позов задоволено. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на користь Житомирського міського центру зайнятості 49321,92 грн. виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю; 1921,00 грн. судового збору.
4. Рішення господарського суду мотивоване тим, що Корольовський районний суд м. Житомира під час розгляду справи №296/866/18   встановив недодержання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області строку попередження ОСОБА_1 про наступне звільнення, та дійшов висновку про часткове задоволення позову, змінивши дату звільнення ОСОБА_1    з 29.12.2017   на 21.02.2018. За вказаних обставин запис про звільнення ОСОБА_1 29.12.2017 є недійсним.   А тому на момент подання заяви про надання статусу безробітного від 05.01.2018    ОСОБА_1    перебувала в трудових відносинах з відповідачем до 21.02.2018. З огляду на те, що суд змінив дату звільнення працівника, що підтверджує наявність протиправних дій та вини Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області. Через неправомірні дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, які полягали в недодержанні строку звільнення працівника після повідомлення про скорочення чисельності штату працівників, 05.01.2018    ОСОБА_1 безпідставно надано статус безробітного та виплачено допомогу у сумі 49321,92 грн., чим завдано          шкоду Житомирському міському центру зайнятості.

ІІ. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
5. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 22.01.2020 року у справі №906/1043/19 і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Житомирського міського центру зайнятості у повному обсязі. 
6. Вважає, що до спірних правовідносини не можуть бути застосовані ані правила ст.1166 ЦК Украі?ни  оскільки зобов`язання повернути заподіяну шкоду в особи настає, коли така шкода дійсно має місце. Вина заподіювана шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності, зокрема, в деліктних зобов`язаннях, до яких може бути застосована вказана стаття, ані ст.ст. 34, 35 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» де Фонд має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, оскільки обов`язковою умовою для їх застосування є вимога набрання таким рішенням суду законної сили, тоді як механізм його негайного виконання роботодавцем не є тотожним цьому поняттю, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. 

ІІІ. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заперечень інших учасників справи.
7. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на рішення Господарського суду Житомирської області від  22.01.2020 у справі № 906/1043/19 та розгляд апеляційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на рішення Господарського суду Житомирської області від     22.01.20р. у справі № 906/1043/19 постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи.     
8. На адресу суду 19.03.2020 від Житомирського міського центру зайнятості надійшов відзив в якому просить суд відмовити Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області у задоволенні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Житомирської області від 22.01.2020 року. 
9. Відповідно до     статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

ІV. Мотивувальна частина постанови.
10. Як вбачається з матеріалів справи, 29 грудня 2017 року, ОСОБА_1 звільнена із посади  головного спеціаліста сектору бюджетного планування відділу фінансово-економічної діяльності Управління виконавчої дирекції Фонду у Житомирській області у зв`язку з  скороченням чисельності штату працівників на підставі п.1 ч.1     ст.40 КЗпП України(наказ №454-к від 21.12.2017 року).
11. 04 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Житомирського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного.
12. З 12 січня 2018 року ОСОБА_1 розпочато виплату допомоги по безробіттю на підставі ст.   22    п.1, ст.  23 Закону України   "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".
13. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 09.08.2018 у справі №296/866/18 позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково;   змінено          дату звільнення ОСОБА_1   з посади спеціаліста сектору бюджетного планування відділу фінансово-економічної діяльності Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області з 29.12.2017 на 21.02.2018 (а.с. 12-14).
14. Відповідно до довідки №950 від 12.11.2018 року ОСОБА_1 виплачено допомогу по безробіттю за період з 05.01.2018 по 10.09.2018 року на загальну суму 49321,92 грн. (а.с. 16).
15. 12 листопада 2018 року наказом     Житомирського міського центру зайнятості     №228 "Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю" позивач, з огляду на п.1 ст.34, ст. 35, п.2, п.3 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", ст.4 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 13.02.2009 за №60/62 та підставі акту №472 від 09.11.2018 року, вжито заходів по поверненню коштів в сумі 49321 грн. 92 коп., виплачених у вигляді допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області у зв`язку з перенесенням дати звільнення особи з 29.12.2017 року на 21.02.2018 року за рішенням суду (а.с. 15).
16. З метою досудового врегулювання спору Житомирський міський центр зайнятості направив лист-претензію №3048/08 від 13.11.2018 року Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про повернення коштів.(а.с. 17-18).
17. Листом від 21.11.2018 відповідач визнав претензію такою, що не підлягає задоволенню, оскільки факти порушення законодавства про страхування на випадок безробіття зі сторони Управління відсутні, тому немає правових підстав для їх усунення. Додатково відповідач звернув увагу на те, що листом від 31.10.2018 за №07-2128 Управління проінформувало Житомирський міський     центр зайнятості     про те, що Корольовський районний суд визнав звільнення ОСОБА_1 законним, тобто, остання не підлягала  та не підлягає поновленню на роботі, а отже, підстав для стягнення суми, зазначеної у претензії, не існує(а.с. 19).
18. У зв`язку з відмовою відповідача повернути кошти, виплачені ОСОБА_1 у вигляді допомоги по безробіттю в сумі 49321,92 грн., Житомирський міський  центр зайнятості  звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про стягнення 49321,92 грн. безпідставно виплаченої допомоги по безробіттю.
19. Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.
20. Згідно     ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.
21. Частиною 1     ст. 16 Цивільного кодексу України     передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
22. Відповідно до ст.43 Закону України "Про зайнятість населення", статус безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою.
23. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції визначено     постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198     (у редакції від 30.11.2016).
24. Згідно з п. 3 Порядку, реєстрація безробітних, які звертаються за сприянням у працевлаштуванні (далі - реєстрація), проводиться центром зайнятості незалежно від зареєстрованого місця проживання чи перебування. Під час проведення реєстрації працівник центру зайнятості заповнює в Єдиній інформаційно-аналітичній системі державної служби зайнятості персональну картку, в якій зазначаються персональні дані безробітного (прізвище, ім`я та по батькові, зареєстроване місце проживання чи перебування, число, місяць та рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відповідну відмітку в паспорті), відомості про останнє місце роботи або вид діяльності згідно із частиною першою     статті 4 Закону України "Про зайнятість населення", підстава для припинення трудових відносин відповідно до запису в трудовій книжці або іншого виду діяльності, що підтверджено документально. Форма персональної картки та додатки до неї затверджуються Мінсоцполітики. Реєстрація проводиться за умови пред`явлення паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України, облікової картки платника податків, трудової книжки (цивільно-правового договору чи документа, який підтверджує період зайнятості), а в разі потреби також військового квитка, диплома або іншого документа про освіту.
25. Рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше ніж протягом семи календарних днів з дня подання особою заяви про надання статусу безробітного (п. 6 Порядку).
26. Згідно ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.
27. Нормами  Закону  України  "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"  встановлено право застрахованих осіб на матеріальне забезпечення на випадок безробіття, види забезпечення, зокрема, допомогу по безробіттю.
28. Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.
29. Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2017 ОСОБА_1 була звільнена з посади головного спеціаліста сектору бюджетного планування відділу фінансово-економічної діяльності Управління виконавчої дирекції Фонду у Житомирській області у зв`язку з скороченням чисельності штату працівників на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.
30. 04 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Житомирського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного, а з 12.01.2018 року розпочато виплату допомоги по безробіттю та відповідно до наявної в матеріалах справи довідки  ОСОБА_1  отримала допомогу у сумі 49321,92 грн.
31. Частиною 3 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що з роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.
32. В апеляційній скарзі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області посилається на неможливість застосування вказаної норми, оскільки відповідач не вчинив протиправного діяння. У рішенні Корольовського районного суду м.Житомира від 09.08.2018 року у справі №296/866/18 не встановлено порушення трудового законодавства, а звільнення працівника відбулося не з вини Управління.
33. Проте, як вбачається із рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 09.08.2018 року у справі №296/866/18, суд встановив недодержання Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області строку попередження ОСОБА_1 про звільнення, тому позов задовольнив частково - змінивши дату звільнення ОСОБА_1 з 29 грудня 2017 року на 21 лютого 2018 року.
34. Таким чином, апелянтом не спростовано того факту, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира встановлено порушення 2-місячного строку повідомлення, який повинен передувати звільненню та ОСОБА_1 була попереджена лише 21 грудня 2018 року.
35. Враховуючи дії роботодавця щодо неналежного повідомлення працівника про звільнення - запис у трудовій книжці про звільнення ОСОБА_1 27.12.2017 є недійсним. Тому на момент подання заяви про надання статусу безробітного, остання, враховуючи рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 09.08.2018 року у справі №296/866/18, на яке посилається відповідач, перебувала в трудових відносинах з відповідачем до 21 лютого 2018 року.
36. Як встановлено ч.1   ст. 74 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
37. Згідно з ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
38. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
39. Загальними правовими підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є наявність складу цивільного правопорушення, необхідними елементами якого є: - протиправна поведінка (дії чи бездіяльність) особи; - шкідливий результат такої поведінки (шкода); - причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою та вина.
40. Наявність всіх чотирьох складових правопорушення є необхідною вимогою для притягнення до відповідальності, якщо інше не встановлено законом. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
41. Враховуючи викладене, факт зміни дати звільнення працівника через неналежне повідомлення у даному випадку підтверджує наявність протиправних дій та вини Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області.
42. Обов`язковою умовою відповідальності є причинний зв`язок  між  протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.
43. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.
44. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями.
45. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду 08.05.2018 у справі № 920/316/17.
46. Таким чином, через неправомірні дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, які полягали в недодержанні строку звільнення працівника після повідомлення про скорочення чисельності штату працівників, 05.01.2018 ОСОБА_1 безпідставно надано статус безробітного та виплачено допомогу у сумі 49321,92 грн., чим завдано шкоду Житомирському міському центру зайнятості у зазначеному розмірі, тому суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.
47. Інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.
48. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.
49. Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
50. Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
51. Згідно положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
52. Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції в зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.
53. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
54. Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
55. Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від     22.01.2020 року у справі №906/1043/19, прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з врахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні правові підстави для його скасування.
56. Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269,     270,     273, 275,     276,     281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд   
УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від     22.01.2020 року у справі №906/1043/19 без змін.
2. Справу №906/1043/19 повернути  Господарському суду Житомирської області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

        Повний текст постанови складений "30" березня 2020 р.

Головуючий  суддя                                                                      Гудак А.В. 

Суддя                                                                                              Маціщук А.В.  

Суддя                                                                                              Олексюк Г.Є.