УХВАЛА

16 березня 2020 року  
Київ
справа №420/5512/19
адміністративне провадження №К/9901/5288/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року 
у справі №420/5512/19
за позовом ОСОБА_1 
до    Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси 
про визнання протиправною відмову щодо виплати одноразової грошової допомоги, - 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив;
- визнати протиправними дії квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, які виразилися у відмові донарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди;
- зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 32 календарних роки з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року   позов задоволено. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року задоволено апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року скасовано, прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог.
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 25 лютого 2020 року звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.
Пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Своєю чергою, за змістом пункту 1 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Проте, скаржник посилаючись на постанову Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі 826/11679/17 зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Відовідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у   частині першій   цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених   частинами другою   і      третьою   статті 353 цього Кодексу.
Скаржник на обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що суд апеляційної інстанції під час ухвалення оскарженого судового рішення не врахував правовий висновок, який викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №522/2738/17, натомість, послався на правову позицію, яка зазначена в постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №825/1138/17, від 18 липня 2018 року у справі №826/5785/16 та від 03 жовтня 2018 року №817/1207/17.
Таким чином, судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Отже, доводи, які викладені в касаційній скарзі, вказують на наявність обставин, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, що є підставою для відкриття касаційного провадження.
За вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку наявні обставини, наведені у пункті 1 частини четвертої статті 328 КАС України, які є підставою для відкриття касаційного провадження. 
Разом з цим, наявність інших обставин, які могли бути підставою для відкриття касаційного провадження, касаційна скарга не містить.
Касаційна карга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні. 
Керуючись статтями 3, 334 КАС України в редакції Закону № 2147-VІІІ,
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у справі №420/5512/19.
2.  Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.
3. Витребувати з Одеського окружного адміністративного суду справу №420/5512/19.
4.  Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена. 

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Н.М. Мартинюк 
 Ж.М. Мельник-Томенко ,
Судді Верховного Суду