Номер провадження: 33/813/375/20
Номер справи місцевого суду: 522/455/20 
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ – Котелевського Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Григоренко Ю.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 28.01.2020 року, -
встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.01.2020 року, -
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , - 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік та стягнуто судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень.   
Згідно з оскаржуваною постановою судді районного суду, ОСОБА_1 02.12.2019 року, о 16 год. 35 хв., керуючи автомобілем «Mazda» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 за адресою: м. Одеса, на перехресті вул. Пушкінська та вул. Велика Арнаутська, рухаючись з вул. Пушкінська, на зелений сигнал світлофору виконуючи поворот ліворуч, не надав дорогу пішоходу, який рухався по пішохідному переході зліва направо на зелений сигнал світлофору, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 в результаті ДТП пішохід отримав тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п. 16.2 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись з рішенням судді районного суду, захисник Григоренко Ю.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду. В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що постанова районного суду необґрунтована та не відповідає матеріалам справи з огляду на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП.
Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника, які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. При цьому, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про розгляд апеляційної скарги за його відсутністю. Захисник Григоренко Ю.С. звернувся до апеляційного суду із заявою про відкладення апеляційного розгляду у зв`язку з його обов`язком бути присутнім на засіданні комітету кредиторів боржника СТОВ «Глинівецьке» в м. Житомир. Однак, така заява захисника не може бути задоволена апеляційним судом, а його неявка у судове засідання визнана поважною, у зв`язку з тим, що до заяви захисником не надано жодного документального підтвердження поважності причин його неявки в судове засідання апеляційного суду.
За таких умов апеляційної суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови мови для реалізації права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя. 
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого  в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом  сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Вивчивши матеріали адміністративної справи та дослідивши докази, які долучені до справи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. 
Зміст постанови судді районного суду має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, наводяться докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначаються мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Положеннями ст.ст. 251, 252 КУпАП регламентовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи та завадили суду прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 02.12.2019 року, о 16 год. 35 хв., сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій  ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mazda» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Одесі, на перехресті вул. Пушкінська та вул. Велика Арнаутська допустив наїзд на пішохода  ОСОБА_2 .
За даним фактом, 28.12.2019 року було складено протокол серії ДПР18 №329302, відносно ОСОБА_1 за скоєння останнім адміністративного правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Проаналізувавши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що під час розгляду справи суддя районного суду не дотримався вимог ст. 245 КУпАП, відповідно до яких для прийняття законного та обґрунтованого рішення слід забезпечувати всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин  кожної справи, а діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна, умисна або необережна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Диспозицією ст. 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Отже, кваліфікуючою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення є механічні ушкодження чи матеріальний збиток, які були завданні внаслідок порушення правил дорожнього руху учасником ДТП. 
У відповідності до ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи має бути вирішено: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона відповідальності.
Усі зазначенні питання під час розгляду справи, суддя (суд) має вирішувати з аналізу наявних по справі доказів, у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП. Тобто усі кваліфікуючі ознаки правопорушення, як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони мають доводитися певними доказами та мати своє відображення у певних документах, які складаються на місці вчинення правопорушення із дотриманням вимог відповідних інструкції.
Приймаючи рішення в справі, суддя районного суду не дав оцінки протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №329302 від 28.12.2019 року складеному відносно ОСОБА_1 , та не звернув уваги на те, що у відповідності до даних вказаного протоколу та долучених до нього пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при порушенні ОСОБА_1 правил дорожнього руху не було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
З огляду на викладене, з врахуванням відсутності кваліфікуючої ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, розглядаючи адміністративну справу у судді районного суду, не було правових підстав визнавати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Приймаючи рішення апеляційний суд керується вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.
З урахуванням вищенаведеного, враховуючи приписи п.1 ст.247, п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова судді районного суду підлягає скасуванню, а провадження по справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП
Керуючись ст.ст. 247, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Григоренко Ю.С. в інтересах  ОСОБА_1  - задовольнити.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.01.2020  року якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - скасувати.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП – закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський