Постанова  
Іменем України
 
04 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 753/10668/19
провадження № 61-4251св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 , 
третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васько Альбіна Василівна,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 , на постанову Київського апеляційного суду                   від 12 лютого 2020 року в складі колегії суддів: Музичко С. Г., Болотова Є. В., Лапчевської О. Ф.,
ВСТАНОВИВ :
У травні 2019 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васько Альбіна Василівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності, визнання права власності на частку у спільному сумісному майні, зміну черговості у спадкуванні.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не виконано вимог ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору у розмірі 7 768,40 грн до 01 листопада 2019 року та не надано доказів щодо сплати судового збору у встановлений судом строк.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із несплатою ОСОБА_1 судового збору у встановлений термін, визначений в ухвалою суду від 13 грудня 2019 року.
Короткий зміст вимог та доводи касаційної скарги
У березні 2020 року  ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
У своїй касаційній скарзі  ОСОБА_2 вказує, що висновок апеляційного суду про необхідність врахування судом першої інстанції доказу сплати судового збору, поданого після закінчення встановлених судом строків та ще й до суду апеляційної, а не першої інстанції, суперечить вимогам процесуального законодавства.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
У квітні 2020 року до Верховного Суду від  ОСОБА_1 надійшов відзив,поданий її представником ОСОБА_4 , в якому вона просить касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду без змін.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_2 та витребувано справу із суду першої інстанції. 
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Згідно пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , визначено позивачу суму судового збору у розмірі 10 305,20 грн та відстрочено сплату судового збору у розмірі 7 768,40 грн до 01 листопада 2019 року.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду з тих підстав, що у встановлений строк (до 01 листопада 2019 року) позивачем не сплачено судовий збір. Водночас в цій ухвалі суду зазначено, що представник позивача       ОСОБА_4 заперечуючи проти залишення позову без розгляду, вказував, що суму судового збору сплачено у встановлений судом строк      (а. с. 74 т. 2). Суд не перевірив  цих пояснень представника, хоча інформація про сплату (несплату) судового збору доступна суду і без надання учасником справи відповідних доказів (квитанції, платіжного доручення тощо).
Під час апеляційного розгляду встановлено, що відповідно до квитанції від 22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 7 768,40 грн, про що і було зазначено представником позивача в судовому засіданні 13 грудня 2019 року.
 
Доводи касаційної скарги про невиконання позивачем вимог ухвали суду щодо сплати судового збору до 01 листопада 2019 року є безпідставними, оскільки судовий збір у необхідному розмірі був фактично сплачений позивачем до цієї дати, а ненадання платником в цей строк документа про сплату судового збору саме по собі не є підставою для застосування судом наслідків, встановлених законом для випадку невнесення цього платежу, оскільки правове значення має факт сплати судового збору у відведений для цього строк, а не надання документа, що підтверджує цей факт. 
Колегія суддів дійшла висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги є безпідставними, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційного суду - без змін.
Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 400 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401, 415 ЦПК, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                           М. М. Русинчук
 
          Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                      В. І. Журавель