УХВАЛА

01 квітня 2020 року 
м. Київ

Справа №  921/341/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги заступника прокурора Тернопільської області
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 07.02.2020 та на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 04.06.2019
за позовом заступника прокурора Тернопільської області
до 1. Тернопільської міської ради, 
     2. Приватного підприємства "Нива&К"
про визнання незаконним і скасування рішення про передачу земельної ділянки в оренду, визнання недійсним договору оренди, скасування державної реєстрації речового права на земельну ділянку, скасування декларації про готовність до експлуатації, повернення земельної ділянки, скасування державної реєстрації права приватної власності на нерухоме майно,
ВСТАНОВИВ:
10.03.2020 (згідно з поштовими відмітками на конверті) заступник прокурора Тернопільської області звернувся із касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 07.02.2020 та на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 04.06.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. У касаційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
08.02.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 №460-IX, яким внесено зміни до законодавчих актів України.
Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Оскільки скаржником подано касаційну скаргу після набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 №460-IX, то подана касаційна скарга розглядається в порядку, що діє після набрання чинності цим Законом.
Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги заступника прокурора Тернопільської області на відповідність вимогам статей 287-290 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити скаргу без руху з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
За приписами частини другої статті 288 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Оскаржувана постанова Західного апеляційного господарського суду прийнята 07.02.2020, а отже останнім днем строку подання касаційної скарги на зазначену постанову було 27.02.2020.
Заступник прокурора Тернопільської області звернувся з касаційною скаргою 10.03.2020, тобто, поза межами 20-денного строку, встановленого частиною першою статті 288 Господарського процесуального кодексу України для подання касаційної скарги.
Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження заступником прокурора Тернопільської області обґрунтовано тим, що касаційну скаргу подано протягом двадцяти днів з дня отримання повного тексту оскаржуваної постанови апеляційного суду, а саме - 20.02.2020, про що, на його думку, свідчить відмітка прокуратури про реєстрацію вхідної кореспонденції за №2384-20 від 20.02.2020 проставлена на копії постанови Західного апеляційного господарського суду від 07.02.2020, яку долучено до матеріалів касаційної скарги.
Проте такі посилання скаржника суперечать приписам частини другої статті 288 вказаного Кодексу, оскільки учасник справи має право на поновлення пропущеного строку саме з дня вручення судового рішення, а не реєстрації його в установі скаржника.
При цьому, слід зауважити, що саме лише посилання на дату отримання копії судового рішення на обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження за відсутності належних доказів отримання оскаржуваного рішення апеляційної інстанції не є підставою для його поновлення.
Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги. Зокрема, пунктом 7 частини другої, пунктом 1 частини четвертої цієї статті встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується; крім того, до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, за наявності.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що для поновлення строку на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 288 вказаного Кодексу, скаржнику необхідно надати належні докази (копію конверта поштового відправлення, довідку поштового відділення про отримання/не отримання кореспонденції з суду, копія розписки про отримання повного тексту судового рішення безпосередньо у суді, тощо), що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.
Згідно із положеннями частин другої та п`ятої статті 292 та статті 174 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, така скарга залишається без руху, про що суддею-доповідачем постановляється відповідна ухвала із зазначенням строку на усунення скаржником недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Усунувши недоліки касаційної скарги, скаржнику необхідно подати суду докази про дату вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для визначення судом чи було дотримано скаржником встановлений у частині другій статті 174, частині другій статті 292 Господарського процесуального кодексу України строк на усунення недоліків касаційної скарги.
За змістом положень частини четвертої статті 174 та частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у встановлений строк, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.
З огляду на викладене, касаційна скарга заступника прокурора Тернопільської області визнається поданою без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, і підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу заступника прокурора Тернопільської області залишити без руху до 30.04.2020.
2. Встановити заступнику прокурора Тернопільської області строк усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.
3. Заступнику прокурора Тернопільської області надати Касаційному господарському суду у складі Верховного Суду (01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6) докази про дату вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.
4. У разі усунення недоліків документи направити на адресу Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.
5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                Г.М. Мачульський

Судді                                                                                          І.В. Кушнір

                                                                                          Є.В. Краснов