ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3607/20 Справа № 202/5076/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого - Пищиди М.М.
        суддів - Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.
        за участю секретаря судового засідання - Літвінової А.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання депозитних договорів та стягнення грошових коштів, -
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про розірвання депозитних договорів та стягнення грошових коштів.
       В обґрунтування позову зазначив, що між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») у Кримському регіональному управлінні ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено наступні депозитні договори: депозитний договір № SAMDN01000703431990 від 29.04.2008 року (вклад «Депозит VIP»), з основною карткою, (картка-рахунок по вкладу № НОМЕР_1 ) за умовами якого він вніс на особовий рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у початковій сумі 68 712,83 USD строком на 12 місяців з відсотковою ставкою 12 % річних; депозитний договір № SAMDN01000727203613 від 16.07.2012 року (вклад «Депозит VIP»), з основною карткою (особовий рахунок по вкладу № НОМЕР_2 ) за умовами якого він вніс на особовий рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти у початковій сумі 70 000 USD строком на 12 місяців з відсотковою ставкою 10 % річних; депозитний договір № SAMDN01000728308803 від 31.08.2012 року (вклад «Депозит VIP»), з основною карткою (особовий рахунок по вкладу № НОМЕР_3 ) за умовами якого він вніс на особовий рахунок № НОМЕР_3 грошові кошти у початковій сумі 463 088,18 гривень строком на 12 місяців з відсотковою ставкою 18 % річних.
       Позивач зазначив, що під час переїзду з АР Крим на материкову територію України у зв`язку з анексією АР Крим Російською Федерацією, його сім`я фактично втратила усе своє рухоме майно, зокрема й банківські документи. 
       Після переїзду його сім`ї до міста Києва він 22.07.2014 року звертався до VIP відділення АТ КБ «ПриватБанк» у м. Києві по вул. Хрещатик з приводу розблокування його рахунків та надання йому банківських виписок по його депозитним договорам.
       22.07.2014 року йому надали виписки по його депозитним рахункам: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 , з яких вбачається, що банк в односторонньому порядку з 01.04.2014 року перестав нараховувати проценти по усім «кримським» депозитам, хоча усі його відділення працювали в АРК до 15.05.2014 року включно (Протоколом № 18 засідання правління банку від 15 травня 2014 року було оформлено рішення про припинення з 15.05.2014 року діяльності усіх філій банку на території АРК). 
       Відповідно до вказаних виписок, станом на 25.03.2014 року, на його, позивача, особовому рахунку № НОМЕР_1 обліковувалися грошові кошти у розмірі 127 874,17 USD; станом на 16.03.2014 року на його особовому рахунку № НОМЕР_2 обліковувалися грошові кошти у розмірі 81 802,32 USD; станом на 31.03.2014 року на його особовому рахунку № НОМЕР_3 обліковувалися грошові кошти у розмірі 688 814,05 гривень. 
       15.07.2019 року позивач звернувся до VIP відділення АТ КБ «ПриватБанк» у м. Києві з письмовою заявою про розірвання депозитних договорів та повернення йому грошових коштів за вказаними депозитними договорами та відповідних процентів, але ані відповіді, ані грошових коштів не отримав. 
       Позивач вимушений звернутися до суду з позовом про розірвання зазначених договорів у судовому порядку, адже банк добровільно відмовляється розірвати з ним депозитні договори (укладення яких банк навіть не хоче визнавати) та підтвердити прийняття розірвання договорів виплатою Клієнту всієї суми вкладів разом з процентами відповідно до умов вкладів та відповідно до положень «Умов та Правил надання банківських послуг» ПАТ КБ «ПриватБанк».
       У зв`язку з викладеним, позивач просив суд розірвати депозитний договір № SAMDN01000703431990 від 29.04.2008 року (вклад «Депозит VIP»), з основною карткою, (картка-рахунок по вкладу № НОМЕР_1 ) та стягнути з відповідача на його користь суму вкладу у валюті договору разом з нарахованими процентами станом на 01.04.2014 року у розмірі 127 874,17 доларів США; проценти за період з 01.04.2014 року по 18.12.2019 року у розмірі 60 176,79 доларів США; 3% річних за період з 18.12.2016 року по 18.12.2019 року у розмірі 15 167,95 доларів США; пеню за період з 18.12.2018 року по 18.12.2019 року у розмірі 1 213 607,50 грн.; розірвати депозитний договір № SAMDN01000727203613 від 16.07.2012 року (вклад «Депозит VIP»), з основною карткою (особовий рахунок по вкладу № НОМЕР_2 ) та стягнути з відповідача на його користь суму вкладу у валюті договору разом з нарахованими процентами станом на 01.04.2014 року у розмірі 81 802,32 доларів США; проценти за період з 01.04.2014 року по 18.12.2019 року у розмірі 36 564,80 доларів США; 3% річних за період з 18.12.2016 року по 18.12.2019 року у розмірі 9 614,30 доларів США; пеню за період з 18.12.2018 року по 18.12.2019 року у розмірі 765 762,89 грн.; розірвати депозитний договір № SAMDN01000728308803 від 31.08.2012 року (вклад «Депозит VIP»), з основною карткою (особовий рахунок по вкладу № НОМЕР_3 ) та стягнути з відповідача на його користь суму вкладу у валюті договору разом з нарахованими процентами станом на 01.04.2014 року у розмірі 688 814,05 грн.; проценти за період з 01.04.2014 року по 18.12.2019 року у розмірі 965 031,90 грн.; 3% річних за період з 18.12.2016 року по 18.12.2019 року у розмірі 105 630,24 грн.; пеню за період з 18.12.2018 року по 18.12.2019 року у розмірі 1 794 320,70 грн. та інфляційні втрати з 10.10.2014 року по день ухвалення рішення суду про розірвання договору (а.с.1-6,195-202, т.1).
       Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково.
       Розірвано депозитний договір № SAMDN01000703431990 від 29.04.2008 року з особовим рахунком № НОМЕР_1 ) та стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму вкладу разом з нарахованими процентами станом на 01.04.2014 року у розмірі 127 874,17 доларів США; проценти за період з 01.04.2014 року по 18.12.2019 року у розмірі 60 176,79 доларів США; 3% річних за період з 18.12.2016 року по 18.12.2019 року у розмірі 15 167,95 доларів США, а всього - 203 218 доларів США 91 цент; пеню за період з 18.12.2018 року по 18.12.2019 у розмірі 1 167 949 грн.. 49 коп. з відрахуванням на користь держави обов`язкових податків і платежів.
       Розірвано депозитний договір № SAMDN01000727203613 від 16.07.2012 року з особовим рахунком № НОМЕР_2 та стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму вкладу разом з нарахованими процентами станом на 01.04.2014 року у розмірі 81 802,32 доларів США; проценти за період з 01.04.2014 року по 18.12.2019 року у розмірі 36 564,80 доларів США; 3% річних за період з 18.12.2016 року по 18.12.2019 року у розмірі 9 614,30 доларів США, а всього - 127 981 долар США 42 центи; пеню за період з 18.12.2018 року по 18.12.2019 у розмірі 736 953 грн. 65 коп. з відрахуванням на користь держави обов`язкових податків і платежів.
       Розірвано депозитний договір № SAMDN01000728308803 від 31.08.2012 року з особовим рахунком № НОМЕР_3 та стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму вкладу разом з нарахованими процентами станом на 01.04.2014 року у розмірі 688 814,05 грн.; проценти за період з 01.04.2014 року по 18.12.2019 року у розмірі 964 731,98 грн.; 3% за період з 18.12.2016 року по 18.12.2019 року у розмірі 105 630,24 грн.; пеню за період з 18.12.2018 року по 18.12.2019 року у розмірі 1 794 320,70 грн.; інфляційні втрати за період з 18.12.2016 року по 18.12.2019 року у розмірі 214 500,48 грн., а всього - 3 767 997 грн. 45 коп. з відрахуванням на користь держави обов`язкових податків і платежів.
       У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовлено.
       Вирішено питання щодо судового збору (а.с.22-28, т.2).
Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог - скасувати, в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів (а.с.31-44, т.2).
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.
       Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у Кримському регіональному управлінні ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено три депозитних договори з істотними умовами відповідно до типових публічних договорів приєднання ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк»), а саме: депозитний договір № SAMDN01000703431990 від 29.04.2008 року (вклад «Депозит VIP»), з основною карткою, (картка-рахунок по вкладу № НОМЕР_1 ) за умовами якого ОСОБА_1 вніс на особовий рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у початковій сумі 68 712,83 USD строком на 12 місяців з відсотковою ставкою 12 % річних (яка діяла станом на час укладення договору та була чинною до його першої автоматичної пролонгації; після останньої пролонгації станом на 01.04.2014 процентна ставка складала 9,75% річних); депозитний договір № SAMDN01000727203613 від 16.07.2012 року (вклад «Депозит VIP»), з основною карткою (особовий рахунок по вкладу № НОМЕР_2 ) за умовами якого ОСОБА_1 вніс на особовий рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти у початковій сумі 70 000 USD строком на 12 місяців з відсотковою ставкою 10 % річних (яка діяла станом на час укладення договору та була чинною до його першої автоматичної пролонгації; після останньої пролонгації станом на 01.04.2014 процентна ставка складала 8,5% річних); депозитний договір № SAMDN01000728308803 від 31.08.2012 року (вклад «Депозит VIP»), з основною карткою (особовий рахунок по вкладу № НОМЕР_3 ) за умовами якого ОСОБА_1 вніс на особовий рахунок № НОМЕР_3 грошові кошти у початковій сумі 463 088,18 гривень строком на 12 місяців з відсотковою ставкою 18 % річних (яка діяла станом на час укладення договору та була чинною до його першої автоматичної пролонгації; після останньої пролонгації станом на 01.04.2014 процентна ставка не змінилася та складала 18% річних).
       Постановою Національного банку України від 19.03.2003 року №124 (на даний час втратила чинність на підставі Постанови Національного банку України №129 від 01.03.2016 року) було затверджено «Правила організації статистичної звітності, що подається до Національного банку України» в якій міститься Форма №625 (місячна) «Звіт про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку». Зазначена Форма містить у собі відомості про усі істотні умови депозитних договорів контрагентів банку, загальний розмір зобов`язань банка за якими перевищує два мільйони гривень.
       На виконання ухвали суду про витребування доказів Національний банк України надіслав на адресу суду відповідь від 22.10.2019 року №18-0007/54908/БТ (а.с.191-193, т.1) начальника Управління правового забезпечення діяльності Національного банку України Юридичного департаменту з належним чином засвідченим «Звітом про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку» (форма № 625 ) ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 01.04.2014 року у частині, що стосується контрагента ОСОБА_1 . 
       У колонці №3 зазначеного Звіту вказаний номер «Код (номер) контрагента/інсайдера» № 1790903892 - це реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_1 . Також із зазначеної відповіді видно, що це останній Звіт відповідача та після 01.04.2014 року відповідач перестав надавати відповідні звіти до Національного банку України. 
       Відповідно до Постанови НБУ від 19.03.2003 року №124 усі банки України до 01.03.2016 року повинні були надавати «Звіт про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку» (форма № 625).
       У наданому суду Національним банком України «Звіті про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку» (форма № 625 ) ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 01.04.2014 року міститься детальна інформація про усі діючі станом на 01.04.2014 року депозитні договори, які укладені з позивачем та які є предметом цього позову. У вказаному Звіті (Форма №625) усі суми зобов`язання банку перед ОСОБА_1 визначені у національній валюті з їх округленням до мільйонів гривень, при переведенні зобов`язання за депозитним договором у доларах США застосовується курс НБУ станом на останній день перед поданням Звіту (31.03.2014 року згідно курсу НБУ 1$=10,9546 гривень).
       У зазначеному Звіті (Форма №625) вказані: повні номери депозитних договорів (колонка №9); строк дії депозитних договорів (колонки №10,11); валюта договорів(колонка №12); процентна ставка по кожному з депозитних договорів (колонка №13); балансова вартість зобов`язання - основна сума (колонка №15) - це розмір належних позивачу грошових коштів разом з нарахованими процентами станом на повний місяць дії кожного з депозитних договорів, що припав на березень 2014 року; балансова вартість зобов`язання - нараховані витрати (колонка №17) - це розмір належних позивачу грошових коштів разом з донарахованими процентами за кількість днів, що минули від дати завершення повного місяця дії кожного з депозитних договорів, що припав на березень 2014 року, до 01.04.2014 року; загальна сума зобов`язання (колонка №18) вона є сумою колонок № 15 та № 17 - це розмір належних позивачу грошових коштів разом з нарахованими та донарахованими процентами станом на 01.04.2014 року - день подання відповідачем Звіту (Форми №625)до НБУ.
       Крім того, факт укладення між сторонами спірних депозитних договорів та внесення позивачем грошових коштів на депозитні рахунки підтверджується наданою позивачем роздруківкою електронної банківської виписки про стан усіх рахунків позивача у ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 08.05.2014 року у формі (мовою оригіналу) «Справки № 5055355 » від 08.05.2014 року, яку йому банк надіслав на його електронну адресу та виписками з депозитних рахунків позивача (а.с. 8, 9-14,15-16,17-18, т1).
       На офіційному веб-порталі АТ КБ «ПриватБанк» https://privatbank.ua/terms у розділі «Умови та правила надання банківських послуг» зазначено що «Документи, розміщені на цьому сайті - це публічна оферта, що містить умови і правила надання послуг банком і його партнерами, до якої приєднується клієнт, підписуючи заяву у відділенні банку.». У підрозділі «Архів договорів» містяться тексти усіх публічних оферт (договорів) банку за минулі роки, зокрема «Повний договір (актуальний на 01.07.2012)»; «Повний договір (актуальний на 01.08.2012)» - усі вони аналогічні за своїми умовами.
       Копії вказаних Умов та Правил надання банківських послуг, у редакціях, чинних на час укладення спірних депозитних договорів, були надані представником відповідача та досліджені в судовому засіданні (а.с. 119-164).
       Підписавши 29.04.2008 року, 16.07.2012 року та 31.08.2012 року вказані заяви про оформлення вкладів «Депозит VIP» позивач дав свою згоду на те, що ці заяви разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомлений. Особливістю договору приєднання є те, що вкладник приймає й погоджується із запропонованими банком умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами. Вимоги про визнання цього договору в цілому або його частини недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав відповідач не заявляв. 
        Депозитні договори №SAMDN01000703431990 від 29.04.2008 року (вклад «Депозит VIP» на 12 місяців), № SAMDN01000727203613 від 16.07.2012 року (вклад «Депозит VIP» на 12 місяців), № SAMDN01000728308803 від 31.08.2012 року (вклад «Депозит VIP» на 12 місяців) були укладені позивачем на підставі типового договору приєднання, визначеного положеннями п.2.2.3.6. Вклад «Стандарт строковий», що містяться у Розділі 2.2 «Депозити (умови і правила розміщення депозитних вкладів у Банку», підрозділу 2.2.1 «Загальні положення» (в усіх вкладах типу «Депозит VIP» у 2014 році відповідачем було автоматично змінено назву на тип «Стандарт строковий»).
       Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя припинено постановою Правління Національного банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 06 травня 2014 року № 260, оскільки згідно з пунктом 5 цієї постанови банкам, серед яких зазначено й ПАТ КБ «ПриватБанк», визначено припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.
       Судом встановлено, що у 2014 році позивач був змушений переїхати для постійного проживання з АР Крим до міста Києва у зв`язку з анексією АР Крим, у зв`язку з чим, банківські документи, зокрема оригінали спірних депозитних договорів та квитанцій, у позивача не збереглися.
       Відповідно до наданих позивачем виписок та Звіту, наданого Національним банком України, на рахунках позивача станом на 01.04.2014 року обліковувалися грошові кошти у розмірі: за депозитним договором № SAMDN01000703431990 від 29.04.2008 року (вклад «Депозит VIP») з особовим рахунком по договору № НОМЕР_1 (він знаходився на 5-й черговій пролонгації, після попередніх чотирьох автоматичних пролонгацій договору дата чергової пролонгації у звіті зазначено 25.04.2013 року) у розмірі 127 874,17 доларів США; за депозитним договором № SAMDN01000727203613 від 16.07.2012 року (вклад «Депозит VIP»), з особовим рахунком по договору № НОМЕР_2 (він знаходився на першій черговій автоматичній пролонгації, дата якої 31.08.2013 року) у розмірі 81 802,32 доларів США; за депозитним договором № SAMDN01000728308803 від 31.08.2012 року (вклад «Депозит VIP»), з особовим рахунком по договору № НОМЕР_3 (він знаходився на першій черговій автоматичній пролонгації, дата якої 16.07.2013 року) у розмірі 688 814,05 грн.
       В Умовах та Правилах надання банкіських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», зокрема, зазначено про автоматичну пролонгацію депозитних договорів, про можливу зміну процентних ставок за договорами при їх пролонгації та зміну дат цих договорів після кожної пролонгації (завершення кожного чергового року) (п. 2.6.1.8 Умов та Правил а.с. 125 та п. 3.13 Умов та Правил а.с. 120).
       Відповідно до п. 2.6.1.8. Умов та Правил у разі, якщо після закінчення терміну вкладу, Клієнт не заявив Банку про відмову від продовження терміну вкладу та Банк не заперечує проти продовження вкладу на новий термін, вклад автоматично вважається продовженим ще на один термін, вказаний у Заяві або «Пам`ятка Клієнта / Довідка про умови кредитування». Строк вкладу продовжується неодноразово без появи Клієнта в Банк. При цьому числення нового терміну вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього терміну вкладу. В тому випадку, коли БАНК заперечує проти продовження вкладу, він письмово або через sms повідомляє про це КЛІЄНТА по реквізитах, що вказані у клієнтській базі ПриватБанку, не пізніше, ніж за 2 календарних дні до закінчення терміну вкладу. Винятком є вклад «Комбі», за яким пролонгація не передбачена.
       Судом встановлено, що у день закінчення строку вкладів позивач не заявляв Банку про свій намір повернути вклад, а Банк за два календарних дні до закінчення строку вкладів не повідомляв позивача про заперечення проти продовження вкладу, а відтак договори були неодноразово продовжені.
       Пунктом 2.6.1.9. Умов та Правил визначено, що при продовженні терміну вкладу розрахунок відсотків на кожний новий термін вкладу здійснюється за процентною ставкою, що діє в БАНКУ для продовжуваних депозитних вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього терміну вкладу, без укладання додаткових угод до цього договору. Наступне продовження вкладу здійснюється в такому ж порядку.
        З 01.04.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» зупинило в односторонньому порядку нарахування відсотків за депозитними договорами позивача, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» № 5055355 від 08.05.2014 року та Звітом, наданим Національним банком України, відповідно до яких розмір грошових коштів за депозитними договорами позивача станом на 01.04.2014 року та станом на 08.05.2014 року є незмінним.
       08.10.2014 року позивач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із письмовою заявою про повернення йому грошових коштів за депозитними договорами (а.с. 70), однак грошові кошти позивачеві повернуті Банком не були.
       Відповідно до наданого Національним банком України «Звіту про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку» (форма № 625) станом на 01.04.2014 року на рахунках позивача обліковувалися грошові кошти у розмірі: за депозитним договором № SAMDN01000703431990 від 29.04.2008 року з особовим рахунком по договору № НОМЕР_1 у розмірі 127 874,17 доларів США; за депозитним договором № SAMDN01000727203613 від 16.07.2012 року з особовим рахунком по договору № НОМЕР_2 у розмірі 81 802,32 доларів США; за депозитним договором № SAMDN01000728308803 від 31.08.2012 року з особовим рахунком по договору № НОМЕР_3 у розмірі 688 814,05 грн. 
       Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що банком не виконані зобов`язання за договором банківського вкладу, кошти вкладникові не повернуті, тому повинен нести матеріальну відповідальність перед вкладником, яка передбачена умовами договору та законом.
       Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з наступного.
       Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
       З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).
       Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).
       Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.
       Згідно з пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
       Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).
       Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.
       Згідно з пунктом 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції № 337 , яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.
       Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.
       Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 29 жовтня 2014 року № 6-118 цс 14.
        Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції належної уваги на вказані вимоги закону не звернув.
       З матеріалів справи вбачається, що станом на 01.04.2014 року міститься детальна інформація про усі діючі станом на 01.04.2014 року депозитні договори, які укладені з позивачем та які є предметом цього позову. У вказаному Звіті (Форма №625) усі суми зобов`язання банку перед ОСОБА_1 визначені у національній валюті з їх округленням до мільйонів гривень, при переведенні зобов`язання за депозитним договором у доларах США застосовується курс НБУ станом на останній день перед поданням Звіту (31.03.2014 року згідно курсу НБУ 1$=10,9546 гривень). Однак, станом на час його звернення до банку, починаючи із жовтня 2014 року та на час ухвалення судового рішення доказів знаходження на вказаних рахунках коштів та продовження існування договірних відносин між сторонами позивачем не надано оригінал договору а також документ, що підтверджує внесення грошової суми і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно - правовими актами у сфері банківської діяльності ( банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. 
       Задовольняючи вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції не врахував, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, виходячи з наведених вище норм матеріального права та дійшов передчасного висновку, що не позбавляє позивача повторного звернення до суду у передбачений законом спосіб та порядок.
       Доводи апелянта щодо не укладення спірних депозитних договорів, колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки позивачем у порушенні вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів на підтвердження укладених між ним та відповідачем договорів банківського вкладу та внесення грошових коштів .
       Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
       Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Пунктом другим частини першої ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
       Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що позивачем не наведено достатніх доказів існування виникнення договірних відносин з відповідачем АТ «КБ «Приватбанк» на час розгляду справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції, яким позов задоволено частково, належить скасувати з постановленням нового рішення про відмову у позові. 
       На підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги відповідачу слід компенсувати судовий збір у розмірі 14 407,50 грн, за рахунок держави.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.
       Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2019 року - скасувати.
       У задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання депозитних договорів та стягнення грошових коштів - відмовити.
       Компенсувати акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 14 407,50 грн, за рахунок держави.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
       Судді: