Постанова
Іменем України
 
11 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 344/15324/17
провадження № 61-14227св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Кузнєцова В. О.,
суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,                           Стрільчука В. А.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Івано-Франківськгого міського суду Івано-Франківської області від 05 березня 2019 року у складі судді Пастернак І. А. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 червня 2019 року у складі колегії суддів: Василишин Л. В.,                     Матківського Р. Й., Максюти І. О.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст вимог
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про визнання припиненим договору іпотеки квартири, який укладений 19 травня 2006 року між позивачем і Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») на забезпечення вимоги іпотекодержателя за кредитним договором № 77/КВ/Ф-06 від 19 травня 2006 року, зареєстрований у реєстрі                   № 356 і посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О. В., предметом якого є двокімнатна квартира                АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві приватної власності, та про зняття заборони на нерухоме майно та скасування іпотеки на вказану квартиру шляхом припинення та скасування заборони на нерухоме майно реєстраційний номер обтяження 5862595 (спецрозділ) та обтяження іпотекою реєстраційний номер 5862549 (спецрозділ).
Позов мотивований тим, що 19 травня 2006 року між позивачем і                                   ТОВ «Укрпромбанк» укладено кредитний договір № 77/КВ/Ф-06, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 10 000,00 євро строком до 10 травня 2011 року на споживчі цілі зі сплатою винагороди у розмірі 11,5 % річних, комісії за надання кредиту в розмірі 1 % і комісії за видачу готівки в розмірі 0,3 %.
З метою забезпечення виконання кредитного договору 19 травня 2006 року між позивачем і ТОВ «Укрпромбанк» укладено іпотечний договір, за умовами якого позивач передала в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 51,2 кв. м.
30 червня 2010 року ТОВ «Укрпромбанк» відступило Акціонерному товариству «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк») права вимоги за кредитним та іпотечним договорами.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 березня 2014 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2014 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 77/КВ/Ф-06 від 20 травня 2006 року у розмірі                       43 253,71 грн.
12 серпня 2015 року заборгованість за кредитним договором у розмірі                             43 253,71 грн позивачем повністю погашена.
З огляду на це, припиненим є і договір іпотеки квартири, укладений 19 травня 2006 року між позивачем і ТОВ «Укрпромбанк», зареєстрований в реєстрі № 356 і посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О. В., предметом якого є двокімнатна квартира  АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві приватної власності. 
Короткий зміст судових рішень 
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 березня 2019 року позов задоволено, визнано припиненим іпотечний договір, укладений 29 травня                       2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , зареєстрований в реєстрі № 356 і посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О. В., який забезпечує вимоги іпотекодержателя (ТОВ «Укрпромбанк») за кредитним договором від                    19 травня 2006 року № 77/КВ/Ф-06, предметом іпотеки згідно з яким є двокімнатна квартира, жилою площею 28,9 кв. м, загальною площею 51,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , знято заборону відчуження об`єкту нерухомого майна та виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: квартири, жилою площею 28,9 кв. м, загальною площею 51,2 кв. м., що знаходиться за адресою:   АДРЕСА_1 , відомості про іпотеку номер запису 5862549 (спеціальний розділ) та про обтяження номер запису 5862595 (спеціальний розділ).
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач повністю виконала основне зобов`язання - кредитний договір від 19 травня 2006 року № 77/КВ/Ф-06, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Укрпромбанк». Виходячи із припинення договору іпотеки, заборона відчуження об`єкту нерухомого майна підлягає зняттю та виключенню з Реєстру.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 червня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково, рішення Івано-Франківського міського суду від 05 березня 2019 року змінено, визнано припиненим зобов`язання за іпотечним договором від 19 травня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 і ТОВ «Укрпромбанк», правонаступником якого є                 ПАТ «Дельта Банк», зареєстрований в реєстрі №356 та посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О. В., предметом іпотеки згідно з яким є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності   ОСОБА_1 ; рішення суду в частині зняття заборони відчуження об`єкту нерухомого майна та виключення його з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про зняття заборони відчуження об`єкту нерухомого майна та виключення його з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відмовлено, в решті рішення суду залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, оскільки строк дії договору змінився. ПАТ «Дельта Банк» звернулося до ОСОБА_1 з вимогою про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором №77/КВ/Ф-06 від               19 травня 2006 року в повному обсязі. Крім того, в позові до ОСОБА_1 банк просив стягнути всю суму боргу за тілом кредиту в еквіваленті в гривнях -                       35 673,95 грн і відсотки - 7 579,77 грн з посиланням на частину другу статті                  1050 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). 25 серпня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 0907/8335/2012, виданого 30 квітня 2014 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 43 253,71 грн, у зв`язку зі сплатою заборгованості згідно з платіжним дорученням від 17 серпня 2016 року. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» скористалося своїм правом на пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором від 19 травня 2006 року № 77/КВ/Ф-06 і отримало судовий захист своїх прав. Рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, яке набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно. Враховуючи відсутність спору між сторонами та з особами, які уповноважені на вчинення відповідних дій, відсутні підстави для захисту права шляхом скасування записів про обтяження у державних реєстрах у судовому порядку, оскільки у цій справі рішення про припинення іпотеки є підставою для припинення обтяження речового права.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
19 липня 2019 року ПАТ «Дельта Банк» надіслало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 березня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 червня 2019 року, в якій просило суд касаційної інстанції скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Дельта Банк».
Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи осіб, які подали касаційні скарги
Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про те, що кредитний договір є припиненим, оскільки банку 25 серпня 2016 року у межах виконавчого провадження перераховано 43 253,71 грн, що за курсом Національного банку України станом на 25 серпня 2016 року дорівнює                    1 507,42 євро, за рахунок яких кредит погашено лише частково. Заборгованість була стягнута станом на травень 2012 року, тому банк вправі нараховувати відсотки та пеню по час повернення кредиту. Оскільки заборгованість за кредитним договором не погашена, то договір іпотеки не є припиненим.
Позиції інших учасників 
У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якій просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін. 
Відзив мотивований тим, що позивач у повному обсязі сплатив заборгованість перед відповідачем за кредитним договором, розмір якої встановлений у судовому порядку. Тому нарахування процентів за кредитним договором є незаконним, що відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, наведених у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від              28 серпня 2018 року у справі № 444/9519/12. У постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 175/4753/13-ц Верховний Суд дійшов висновку про те, що після закінчення строку дії кредитного договору проценти та пеня не нараховуються.
Стягнення заборгованості на користь банку в гривні обумовлена тим, що банк заявив саме такі вимоги, які судом задоволені, що підтверджує резолютивна частина рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором з позивача. Банк це рішення не оскаржував, отже погашення позивачем заборгованості у гривні відповідало змісту рішення, яке є обов`язковим і не може ставитися під сумнів. 
Оскільки кредитний договір виконаний у повному обсязі, то зобов`язання за договором іпотеки є припиненими.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Частиною першою статті 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги. 
Фактичні обставини, встановлені судом 
19 травня 2006 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Укрпромбанк» укладено кредитний договір № 77/КВ/Ф-06, за умовами якого банк надав позичальнику кредит строком до 10 травня 2011 року на споживчі цілі, зі сплатою винагороди у розмірі 11,5 % річних, комісії за надання кредиту в розмірі 1 % та комісії за видачу готівки 0,3 %.
19 травня 2006 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Укрпромбанк» укладено іпотечний договір для забезпечення вимоги іпотекодержателя за кредитним договором                  № 77/КВ/Ф-06 від 19 травня 2006 року, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Даний іпотечний договір зареєстровано в реєстрі №356 та посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О. В.
30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до якого в повному обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» відступає                         АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, які забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком України, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» стає новим кредитором у зазначених зобов`язаннях. 
Відповідно до договору про передачу активів та кредитних зобов`язань                         АТ «Дельта Банк» набув права вимоги за кредитним договором від 19 травня 2006 року № 77/КВ/Ф-06 та договором іпотеки від 19 травня 2006 року.
ПАТ «Дельта Банк» у досудовій вимогі від 26 квітня 2012 року за                                  № 48.2-08/1025/12 вимагав у ОСОБА_1 виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі протягом 30 днів з дати отримання вимоги, а саме повернення несплаченої суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
ПАТ «Дельта Банк» у позові до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у цивільній справі №0907/8335/2012 просив стягнути всю суму боргу за тілом кредиту в гривнях -  35 673,95 грн та відсотки - 7 579,77 грн з посиланням на частину другу статті 1050 ЦК України. Такий розмір заборгованості зазначений у довідці банку від 07 травня 2012 року, за якою банк вимагає сплатити тіло кредиту 3 400 євро, що складає всю суму тіла кредиту, і 722,41 євро процентів, що у валюті України дорівнює                 43 253,71 грн.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 березня 2014 року у цивільній справі № 0907/8335/2012 позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 ,                        ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 20 травня 2006 року № 77/КВ/Ф-06 у розмірі 43 253,71 грн. 
Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2014 року рішення Івано-Франківського міського суду від 17 березня 2014 року змінено та виключено з резолютивної частини рішення про надання відстрочки виконання рішення суду терміном на шість місяців, у решті рішення залишено без змін.
25 серпня 2016 року головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Стельмахом С. Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 0907/8335/2012, виданого 30 квітня 2014 року Івано-Франківським міським судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь                             ПАТ «Дельта Банк» 43 253,71 грн, оскільки заборгованість сплачено згідно з платіжним дорученням від 17 серпня 2016 року.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною третьою статті 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Доводи касаційної скарги про те, що кредитні зобов`язання не були припинені внаслідок примусового стягнення з позивача боргу за кредитним договором, оскільки заборгованість була нарахована станом на травень 2012 року, після чого у банка зберіглося право продовжувати нарахування пені та процентів за кредитом, є необґрунтованими.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та штрафні санкції за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України або внаслідок закінчення строку, на який видано кредит.
Суди попередніх інстанцій встановили, що відповідно до кредитного договору від 19 травня 2006 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Укрпромбанк» № 77/КВ/Ф-06, банк надав позичальнику кредит строком до 10 травня 2011 року.
Стягнення процентів та пені, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є незаконним.
Нарахована банком позивачу заборгованість за кредитним договором, що включала також суму залишку за кредитним договором, відповідно до змісту заявлених банком вимог була стягнута у судовому порядку, рішення суду про стягнення заборгованості виконано у повному обсязі позичальником.
Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з частиною першою статті 593 ЦК України право застави припиняється в разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3 % річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» вимог про стягнення 3 % річних від простроченої суми на підставі статті 625 ЦК України не заявляло. Касаційна скарга також не містить доводів щодо застосування статті 625 ЦК України.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов`язання. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що договір іпотеки є припиненим.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права..
Судами попередніх інстанцій правильно встановлені фактичні обставини справи та вирішена справа із застосуванням норми матеріального та процесуального права, які підлягали застосуванню, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківськгого міського суду Івано-Франківської області від                     05 березня 2019 року у незміненій частині та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 червня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий 	В. О. Кузнєцов  	
Судді:	В. С. Жданова   В. М. Ігнатенко   С. О. Карпенко    В. А. Стрільчук