ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

16 червня 2020 року 
справа №640/22250/19
адміністративне провадження №К/9901/10848/20, №К/9901/10804/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р. Ф. (суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «С К С», Офісу великих платників податків ДПС
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2020 у складі колегії суддів Вівдиченко Т. Р., Собківа Я. М., Шурка О. І.
у справі № 640/22250/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «С К С»
до Офісу великих платників податків ДПС
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В :

І. Рух справи

1. До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «С К С» (далі - Товариство, позивач у справі) з позовом до Офісу великих платників податків ДПС (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Офісу великих платників податків ДПС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, яке оформлено протоколом №4 від 23.09.2019, в частині внесення/включення Товариства з обмеженою відповідальністю «С К С» до переліку ризикових платників податків, зобов`язати Офіс великих платників податків ДПС виключити Товариство з переліку ризикових платників податків.

2. Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 23.12.2019 адміністративний позов Товариства задовольнив повністю. 

3. 24.12.2019 на адресу суду першої інстанції від представника позивача надійшла заява про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог по справі. 

4. Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 13.01.2020 відмовив в задоволенні заяви представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по справі, стягнув на користь Товариства витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 842, 00 грн за рахунок коштів Офісу великих платників податків ДПС.

5. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з підстав не надання суду доказів (квитанцій, платіжних доручень, прибуткових ордерів тощо) про здійснення Товариством оплати за договором про надання правової допомоги. 

ІІ. Короткий зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанцій

6. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 16.03.2020 апеляційну скаргу Товариства задовольнив частково, скасував ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.01.2020, задовольнив частково заяву Товариства про стягнення з Офісу великих платників податків ДПС витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по справі, стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС на користь Товариства витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн. В задоволенні іншої частини заяви відмовив.

7. Суд апеляційної інстанції зазначив, що в підтвердження оплати наданих Товариству Адвокатським об`єднанням «Правова та економічна безпека» послуг з правової допомоги у сумі 37 500,00 грн, на підставі рахунку № 75 від 10.12.2019, апелянт до суду апеляційної інстанції надав платіжне доручення №4801 від 23.12.2019.

8. Суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх пропорційності складності справи, врахувавши предмет позову, час, витрачений адвокатом для надання послуг та обсяг таких, визнав, що сума 37   500 грн не є співмірною, та зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2   500 грн.

ІІІ. Короткий зміст вимог касаційних скарг

9. Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, учасники справи (позивач та відповідач) подали касаційні скарги на це рішення.

10. 15.04.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства, в якій позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить Верховний Суд скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2020, ухвалити нове рішення, яким ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.01.2020 скасувати в частині відмови в задоволенні заяви про вирішення питання про судові витрати, заяву Товариства задовольнити, стягнути з Офісу за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства витрати на професійну правову допомогу у розмірі 37500 грн.

11. В касаційній скарзі позивач, аналізуючи акт приймання-передачі наданих послуг, доводить, що витрати на правову допомогу документально обґрунтовані, співмірні зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, часом, витраченим на надання послуг, їх обсягом та відповідають критерію розумної необхідності таких витрат. Посилаючись на положення частин шостої та сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивач зазначає, що законодавець визначив, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте відповідач усних або письмових клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявляв. Також позивач зазначає, що податковим органом не надавались до суду апеляційної інстанції будь-які докази на підтвердження того, що ціни на послуги Адвокатського об`єднання «Правова та економічна безпека» з надання правової допомоги, є завищеними порівняно із цінами на ринку юридичних послуг в місті Києві, а також, що фактично понесені позивачем витрати на правову допомогу є неспівмірними із складністю справи тощо. Однак суд апеляційної інстанції за власною ініціативою та на власний розсуд зробив висновок про неспівмірність понесених позивачем витрат в розмірі 37500 грн із складністю справи, обсягом наданих послуг та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

12. Позивач в касаційній скарзі наголошує, що суд апеляційної інстанції не навів обґрунтованих мотивів зменшення витрат з 37500 грн до 2500 грн.

13. 16.04.2020 на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача, в якій податковий орган, не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції від 16.03.2020, просить скасувати це судове рішення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.02.2020 залишити в силі. 

14. Податковий орган в касаційній скарзі посилається на положення статті 134 КАС України, звертає увагу Верховного Суду на те, що представником позивача не надано нормативно-правових обґрунтувань щодо складності супроводження даної справи, підтвердження відсутності юриста в штаті позивача.

15. 18.05.2020 від Товариства на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу податкового органу, в якому позивач просить скаргу залишити без задоволення.

16. 28.04.2020 відповідач надав відзив на касаційну скаргу Товариства, просить залишити скаргу позивача без задоволення.

IV. Процесуальна історія справи в суді касаційної інстанції

17. Верховний Суд ухвалою від 16.04.2020 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства та витребував з Окружного адміністративного суду міста Києва справу №   640/22250/19.

18. Верховний Суд ухвалою від 21.04.2020 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу.

19. 22.05.2020 справа № 640/22250/19 надійшла до Верховного Суду.

20. Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

21. Верховний Суд, переглянувши судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність судами норм процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

22. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

23. Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

24. Касаційна скарга підлягає перегляду в межах доводів та вимог відповідно до частини першої статті 341 КАС України.

V. Обґрунтування заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та докази на підтвердження їх понесення.

25. В підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду першої інстанції: копію договору про надання правової допомоги від 30.03.2018, копію додаткової угоди до договору від 25.09.2019, акт приймання-передачі наданих послуг по договору від 30.03.2018.

26. Загальна вартість наданих Товариству Адвокатським об`єднанням «Правова та економічна безпека» послуг з правової допомоги відповідно до акта № б/н приймання-передачі наданих послуг від 10.12.2019 становить 37 500 грн.

27. Позивач здійснив оплату послуг з правової допомоги у сумі 37 500,00 грн 23.12.2019 на підставі рахунку № 75 від 10.12.2019, що підтверджено платіжним дорученням № 4801 від 23.12.2019.

VI.          Джерела права

28. Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України)

28.1. Частини перша та третя статті 132

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
на професійну правничу допомогу;
сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

28.2.          Стаття 134. Витрати на професійну правничу допомогу

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

28.3.          Частина перша статті 139. Розподіл судових витрат

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

29. Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

30. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. 
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. 
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

31. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

32. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

33. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

VII.          Позиція Верховного Суду

34. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

35. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

36. Суд апеляційної інстанції визнав надмірною суму, заявлену позивачем до відшкодування у розмірі 37 500 грн, та присудив на користь позивача витрати в розмірі 2500 грн. Суд у постанові зазначив, що враховує принцип справедливості, складності справи, обсяг опрацьованого матеріалу.

37. Верховний Суд вважає такий висновок суду апеляційної інстанції передчасним та необґрунтованим в розумінні статті 242 КАС України, оскільки він здійснений без наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

38. Зокрема суд апеляційної інстанції зменшив розмір витрат на правничу допомогу з 37 500 грн до 2500 грн без зазначення будь-яких мотивів, які обґрунтовують такий розмір витрат, не дослідив акт приймання-передачі наданих послуг на предмет виду та обсягу правової допомоги, витраченого виконавцем часу, не спростував вартість однієї години послуги, встановленої додатковою угодою тощо.  

39. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на частини шосту, сьому статті 134 КАС України, якими встановлено право суду, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, за умови недотримання критеріїв співмірності. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

40. Матеріали справи свідчать про те, що позивач подав заяву про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог  24.12.2019 (том 1, а. с. 157 - 171), суд першої інстанції, за результатами розгляду заяви, прийняв ухвалу 13.01.2020 в порядку письмового провадження (том 1, а. с. 186 - 190). При цьому в матеріалах справи відсутні докази направлення судом цієї заяви на адресу податкового органу для реалізації відповідачем свого права подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, висловити свою позицію з цього питання та надати необхідні докази.

41. Суд звертає увагу на позицію Європейського Суду з прав людини, висловлену у справі «Алексєєв проти України» (Alekseyev v. Ukraine) від 4 червня 2020 року (заява №15517/19), а саме, допустивши розгляд поданої у справі заявника апеляційної скарги без перевірки того, чи була вона скерована заявнику або чи було іншим чином про неї проінформовано, національні суди позбавили заявника можливості надати свої заперечення (відзив) на подану в його справі апеляційну скаргу, а також не виконали зобов`язання дотримуватися принципу рівності сторін, закріпленого у статті 6 Конвенції.

VIII.          Висновки

42. Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Верховний Суд частково погоджується з викладеними у касаційних скаргах доводами учасників справи про недотримання судами першої та апеляційної інстанції вимог статті 242 КАС України щодо законності та обґрунтованості рішення суду.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «С К С», Офісу великих платників податків ДПС  задовольнити частково.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2020 та ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва скасувати, а справу № 640/22250/19 направити на новий розгляд в частині вирішення питання про відшкодування судових витрат до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                               Р. Ф. Ханова

Судді:                                                                                                                     І. А. Гончарова

                                                                                                                             І. Я. Олендер