ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України

06 квітня 2020 року
м.Харків

справа № 635/9443/18
провадження № 22-ц/818/604/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. 
суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі - Головне управління Національної поліції в Харківській області, Головне управління Держаної казначейської служби України у Харківській області,
третя особа - слідчий слідчого відділу Липецького відділу поліції Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенант поліції Катуніна Ганна Володимирівна

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Держаної казначейської служби України у Харківській області, третя особа: слідчий слідчого відділу Липецького відділу поліції Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенант поліції Катуніна Ганна Володимирівна про відшкодування моральної шкоди за апеляційними скаргами Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області та Головного управління  Національної поліції  в Харківській  області на  заочне рішення  Харківського районного суду  Харківської області  від 27  вересня 2019 року, постановлене під головуванням судді Назаренко О.В., в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області (повний текст судового рішення складено 02 жовтня 2019 року), -
в с т а н о в и в:
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Держаної казначейської служби України у Харківській області, третя особа: слідчий слідчого відділу Липецького відділу поліції Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_2 Володимирівна про відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.
Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27 вересня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 30 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2019 року заяву Головного управління Держаної казначейської служби України у Харківській області про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.
Ухвалою Харківського районного суду  Харківської області  від 31 жовтня 2019 року заяву Головного управління Національної поліції в Харківській області про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.
В апеляційних скаргах Головне управління Держаної казначейської служби України у Харківській області та Головне управління Національної поліції в Харківській області просять скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.
Посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідачі зазначають, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками поліції моральної шкоди. При цьому реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Крім того відсутні підстави для стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу. 
ОСОБА_1 надав відзив на апеляційні скарги, просив залишити їх без задоволення, а рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 вересня 2019 року - залишити без змін.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача порушені і підтвердженням наявності підстав для відшкодування шкоди, серед іншого, є ухвала слідчого судді Харківського районного суду Харківської області Токаревої Н.М від 09.11.2018 року по справі № 635/6874/18 за скаргою позивача на постанову слідчого СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області Катуніної Ганни Володимирівни від 26 червня 2018 року про закриття кримінального провадження № 12017220770000698 від 15.09.2017 року, якою встановлена протиправна бездіяльність слідчого. У вказаній ухвалі зазначено про істотну неповноту під час досудового розслідування, порушення прав ОСОБА_1 . Суд визнав факт заподіяння моральної шкоди діями відповідача, а саме винесенням незаконних рішень, тривалої бездіяльності посадових осіб пов`язаних з невиконанням своїх обов`язків, не проведенні комплексу дій, передбачених КПК України, а в подальшому і безпідставне закриття кримінального провадження. У зв`язку з чим суд вважав обгрунтованими вимоги позивача про наявність підстав для стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.
Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 листопада 2018 року за скаргою ОСОБА_1 скасовано постанову слідчого СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області Катуніної Ганни Володимирівни від 26.06.2018 року про закриття кримінального провадження № 12017220770000698 від 15.09.2017 року. Кримінальне провадження повернуто для продовження досудового розслідування (а.с.7-9).
Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що в вересні 2017 року він звернувся до Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення злочину, в якому вказував, що в діях посадових осіб ПрАТ «Філіп Морріс Україна», на його думку, наявне умисне посягання на загальні умови праці, тобто склад злочину, передбаченого ст. 172 КК України. Розслідування справи тривало багато часу, позивач заявляв клопотання та вчиняв інші дії, щоб спонукати слідчого належним чином проводити досудове розслідування. За його зверненнями слідчому працівниками прокуратури давалися вказівки, котрі залишилися невиконаними, слідчі дії носили формальний характер, після яких провадження було закрито. 23 жовтня 2018 року він звернувся до Харківського районного суду Харківської області зі скаргою на постанову слідчого СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області Катуніної Ганни Володимирівни від 26.06.2018 року про закриття кримінального провадження № 12017220770000698 від 15.09.2017 року. 09 листопада 2018 року слідча суддя Харківського районного суду Харківської області Токарєва Н.М розглянувши скаргу позивача та дійшла висновку, що процесуальні та слідчі дії носять формальний характер, а розслідування справи практично не проводилося, скасувала постанову про закриття справи. Позивач посилається на те, що на протязі року через протиправні дії відповідача та фактичне ігнорування обов`язку розслідування справи, він позбавлений доступу до правосуддя, можливості ефективного захисту своїх прав, що завдає йому значної моральної шкоди. Вважає, що завдана йому моральна шкода від дій посадових осіб виражається в систематичних, діях в приниженні гідності, систематичних і триваючих моральних стражданнях за наявності необхідності відстоювати свої права, порушенні його нормального ритму життя, зневіри до правоохоронних органів, до принципу верховенства права в державі, страху за те, що відносно нього можуть вчиняти будь-які протиправні дії, він же може лише писати скарги та терпіти знущання, що призводить до постійної нервозності, втрати спокійного сну, систематичного почуття приниженості, особи, до котрої ставляться зневажливо, соціальний статус котрої в результаті даних дій доведений до нікчемного. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просив суд стягнути з Головного управління національної поліції в Харківській області за рахунок Державного бюджету України на його користь 30 000 грн. в рахунок відшкодування завданої відповідачами моральної шкоди, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу, а також просив судові витрати покласти на державу.
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.
Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статей 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. 
Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу).
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
Матеріали справи свідчать про те, що скасовуючи постанову слідчого СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області Катуніної Ганни Володимирівни від 26.06.2018 року про закриття кримінального провадження № 12017220770000698 від 15.09.2017 року, суд послався на неповноту досудового розслідування.
Позивач вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовував незаконним процесуальним рішенням органів поліції з огляду на їх скасування слідчим суддею, що призвели до неефективного здійснення досудового розслідування органами поліції протягом тривалого часу.
При цьому постановою слідчого судді від 09 листопада 2018 року не встановлено неправомірних або незаконних дій органів поліції, оскільки постанова про закриття кримінального провадження була скасована з посиланням на неповноту розслідування (а.с.7-9).
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Матеріали справи не містять доказів саме протиправних та незаконних дій органів національної поліції в Харківській області стосовно позивача під час проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні.
Ухвала слідчого судді про скасування постанови про закриття кримінального провадження свідчить про реалізацію ОСОБА_1 , передбаченого КПК України, права на оскарження процесуальних рішень слідчого, і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1174 ЦК України. 
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди.
Колегія суддів вважає, що правові підстави для застосування до спірних правовідносин норм статті 1174 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, - відсутні.
Доводи апеляційних скарг спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання розподілу судових витрат.
З урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору, а апеляційні скарги підлягають задоволенню, - судовий збір в сумі 1057,20 грн., сплачений за платіжним дорученням №702 від 13 лютого 2020 року, слід повернути з Державного бюджету Головному управлінню Національної поліції в Харківській області. Судовий збір в сумі 1 057,20 грн., сплачений за платіжним дорученням №170 від 12 лютого 2020 року, слід повернути з Державного бюджету Головному управлінню Держаної казначейської служби України у Харківській області.
Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Харківській області та Головного управління Держаної казначейської служби України у Харківській області - задовольнити.
Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 вересня 2019 року- скасувати та ухвалити нове.
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Держаної казначейської служби України у Харківській області, третя особа: слідчий слідчого відділу Липецького відділу поліції Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_2 Володимирівна про відшкодування моральної шкоди.
Судовий збір в сумі 1 057,20 грн., сплачений за платіжним дорученням №702 від 13 лютого 2020 року, повернути з Державного бюджету Головному управлінню Національної поліції в Харківській області 
Судовий збір в сумі 1 057,20 грн., сплачений за платіжним дорученням №170 від 12 лютого 2020 року, повернути з Державного бюджету Головному управлінню Держаної казначейської служби України у Харківській області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді:                                                                   С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук