УХВАЛА 
 
24 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 637/1185/19
провадження № 61-5348ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,            Коротуна В. М., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дитини під час навчання та додаткових витрат, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання або до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрирічного віку, а також стягувати з ОСОБА_1 на її користь додаткові витрати на оплату навчання дитини ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, в розмірі 1 594 грн 17 коп., щомісячно, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання або до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрирічного віку.
 
Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , в розмірі ј частини з усіх видів прибутків, щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання але не більше, ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку, починаючи                  з 18 вересня 2019 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 1 000 грн та витрати на посвідчення довіреності в розмірі 300 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року рішення суду першої інстанції змінено, та зменшено розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини під час навчання з ј частини до 1/6 частини. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
18 березня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року.
 
В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір стягуваних з нього аліментів до 1/8 частини.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями                від 24 березня 2020 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Бурлакова С. Ю.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року                     № 460-ІХ (далі - Закон № 460-ІХ).
 
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону       № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Враховуючи те, що касаційна скарга подана 18 березня 2020 року, тому вона підлягає розгляду відповідно до положень ЦПК України в редакції Закону                       № 460-ІХ.
 
Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 . Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, з огляду на наступне.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якої одним із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
 
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Предметом позову у даній справі є стягнення аліментів на утримання дитини під час навчання та додаткових витрат, а тому в розумінні ЦПК України справа є малозначною.
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства і не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням вказаного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на тримання дитини під час навчання та додаткових витрат.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                            С. Ю. Бурлаков

                                                                                                                      Є. В. Коротенко

                                                                                                                       В. М. Коротун