ПОСТАНОВА
Іменем України

23 березня 2020 року 
Київ
справа №806/3090/17
адміністративне провадження №К/9901/52330/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження 
касаційну скаргу Закарпатської митниці ДФС 
на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження (Судді: Кузьменко Л.В., Іваненко Т.В., Франовська К.С.),
у справі № 806/3090/17 
за позовом Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" 
до Житомирської митниці ДФС, 
Закарпатської митниці ДФС, 
Закарпатської обласної державної адміністрації 
про визнання протиправними бездіяльність, розпорядження, дії та зобов`язання вчинити дії, - 

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року Державне підприємство "Радомишльське лісомисливське господарство" (далі - позивач, підприємство) звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської митниці ДФС (далі - відповідач, 1), Закарпатської митниці ДФС (далі - відповідач, 2), Закарпатської обласної державної адміністрації (далі - відповідач, 3) про визнання протиправними бездіяльність, розпорядження, дії та зобов`язання вчинити дії.

29 січня 2018 року позивач звернувся до суду з клопотанням про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду (том 1 арк. справи 218-219).
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року заяву Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" про поновлення строку звернення до суду з позовом задоволено. Визнано поважними вказані підприємством підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом (том 2 арк. справи 28-29).
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року позов задоволено (том 2 арк. справи 30-35).
Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції від 22.03.2018 року про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, а також з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року Закарпатська митниця Державної фіскальної служби звернулася до Житомирського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою (том 2 арк. справи 41-53).  
Судова колегія звертає увагу на те, що апеляційна скарга подана одночасно на рішення від 22.03.2018 року, в якій викладені мотиви незгоди з поновленням строку звернення до суду, зазначені в ухвалі від 22.03.2018 року.
Ухвалою від 14 травня 2018 року повернуто апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції Закарпатській митниці ДФС з мотивів не підтвердження повноважень особи, яка її подала. 
Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 299 КАС України, оскільки апеляційну скаргу подано на ухвалу суду, яка не підлягає апеляційному оскарженню згідно з переліком ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги, окремо від рішення суду, передбаченого статтею 294 КАС України (том 2 арк. справи 75).
Не погодившись з вищенаведеною ухвалою суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного оскарження, Закарпатська митниця ДФС звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просила суд скасувати вказану ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
В обґрунтування доводів касаційної скарги заявник зазначив на неврахуванні судом апеляційної інстанції при постановленні ухвали вимог частин 2 та 3 статті 293 КАС України, згідно з якими, оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.
Скаржник зазначив, що на виконання вимог ч. 3 ст. 293 КАС України ним включені до апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції заперечення на ухвалу суду першої інстанції від 22.03.2018 року. При цьому неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні питання про поновлення строку звернення до суду призвело до неправильного вирішення справи в цілому. Таким чином, оскаржуваною ухвалою суду апеляційної інстанції в порушення вимог п. 6 ч. 3 ст. 2 КАС України митний орган позбавлено права на апеляційне оскарження.

04 липня 2018 року на адресу Верховного Суду директором Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" надісланий відзив на касаційну скаргу Закарпатської митниці ДФС, в якому, з посиланням на те, що положеннями статті 294 КАС України визначений вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які може бути подана апеляційна скарга, до якого не входить оскарження ухвали про визнання поважними підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом, просив суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року без змін.

Відповідно до п. 3 частини 1 статті 345 КАС України суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі перегляду ухвал судів першої та апеляційної інстанцій.

Оскільки предметом перегляду у даній справі є ухвала суду апеляційної інстанції, справа розглядається в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом касаційної інстанції, відмові у відкритті апеляційного провадження передував висновок суду апеляційної інстанції, що Закарпатською митницею ДФС подано апеляційну скаргу на ухвалу суду, яка не підлягає апеляційному оскарженню згідно з переліком ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду встановленим статтею 294 КАС України.

З приводу викладеного суд касаційної інстанції зазначає, що відповідно до ч.1-3 статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.
Тобто вказана стаття КАС України регулює неможливість оскарження в апеляційному порядку ухвал, передбачених статтею 294 КАС України окремо від рішення суду, та надає право стороні в такому випадку тільки включити в апеляційну скаргу на рішення суду заперечення на вказану ухвалу.

Проте суд апеляційної інстанції відмовляючи у відкритті не врахував, що скаржник не звертався до суду апеляційної інстанції зі скаргою на ухвалу суду, яку заборонено оскаржувати окремо від рішення суду, а навпаки, звернувся до суду апеляційної інстанції з однією апеляційною скаргою і на ухвалу суду від 22.03.2018 року і на рішення суду першої інстанції від 22.03.2018 року, що відповідає вищенаведеним вимогам КАС України (арк. справи 41-53).

Отже у суду апеляційної інстанції не було підстав для роз`єднання однієї апеляційної скарги, у дві різні скарги. При цьому суд апеляційної інстанції допустив різне ставлення до змісту однієї апеляційної скарги, відмовляючи у відкритті по скарзі на ухвалу суду (з посиланням на те, що не підлягає апеляційному оскарженню), та повертаючи іншу скаргу на рішення суду з посиланням на подання скарги неуповноваженою особою, не врахувавши, що апеляційна скарга на рішення та ухвалу суду подана та підписана однією особою.

Відповідно до частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Враховуючи викладене, у зв`язку з порушення судом норм процесуального права в частині передчасної відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою, суд дійшов висновку щодо необхідності скасування ухвали суду апеляційної інстанції з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Закарпатської митниці ДФС задовольнити.

Ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2018 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

 Головуючий суддя	 (підпис)	  І.А. Васильєва 	
 Судді:	 (підпис)	  С.С. Пасічник 	
 	(підпис) 	  В.П. Юрченко