ПОСТАНОВА
Іменем України

17 березня 2020 року 
Київ
справа №2340/4486/18
адміністративне провадження №К/9901/17626/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу № 2340/4486/18
за позовом Золотоніської центральної районної лікарні до виконавчого комітету Золотоніської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - приватне підприємство «Сільвер Фуд» та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - комунальне підприємство «Міський водоканал» про визнання протиправним та скасування рішення, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою комунального некомерційного підприємства «Золотоніська районна багатопрофільна лікарня» Золотоніської районної ради (правонаступник - Золотоніської центральної районної лікарні) на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року (головуючий суддя - Руденко А.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2019 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Бужак Н. П., суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Золотоніська центральна районна лікарня звернулась до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Золотоніської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне підприємство "Сільвер Фуд", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Міський водоканал", про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Золотоніської міської ради №203 від 20.06.2018 року "Про затвердження Місцевих правил прийняття стічних вод до системи водовідведення м. Золотоноша".
2. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року закрито провадження у адміністративній справі №2340/4486/18 на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України.
3. Не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.
4. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2019 року суд вирішив апеляційну скаргу Золотоніської центральної районної лікарні залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року - без змін.
5. Рішення судів мотивовані тим, що 21.02.2019 року рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради №73 «Про затвердження «Місцевих правил прийняття стічних вод до системи водовідведення м. Золотоноша» були затверджені «Місцеві правила прийняття стічних вод до системи водовідведення м. Золотоноша». Вказане рішення вступило в дію з 01.03.2019 року. Відповідно, з моменту введення в дію вказаного рішення оскаржуване позивачем рішення №203 від 20.06.2018 року «Про затвердження «Місцевих правил прийняття стічних вод до системи водовідведення м. Золотоноша» втратило чинність.
З огляду на те, що відповідачем до прийняття рішення у справі скасовано дію оскаржуваного рішення, суди дійшли висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.  
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6. Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, комунальне некомерційне підприємство «Золотоніська районна багатопрофільна лікарня» Золотоніської районної ради (правонаступник Золотоніської центральної районної лікарні)  звернулося до  Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
7. Касаційна скарга аргументована тим, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на доводи позивача, що новим рішенням відповідача від 21.02.2019 р. за №73 «Про затвердження «Місцевих правил прийняття стічних вод до системи водовідведення м. Золотоноша» були затверджені аналогічні до попереднього рішення від 20.06.2018 р..за змістом та нормами ГДК, Місцеві правила приймання стічних вод у системи водовідведення міста Золотоноша, які не виправили жодного із наведених у позові порушень і стали логічним продовженням попереднього нормативного акту.
Касатор вказує, що суди першої та апеляційної інстанції не роз`яснили в оскаржуваних судових рішеннях, яким чином позивачу уникнути застосування до нього за період з 20.06.2018 р. по 01.03.2019 р. нормативів ГДК та пов`язаних із ними штрафних санкцій, які випливають з оскаржуваного рішення відповідача. 
Таким чином, як зазначає касатор, порушені права Золотоніської ЦРЛ у зв`язку із впровадженням відповідачем від 20.06.2018 р. Місцевих правил, так і не було відновлено, адже законність оскаржуваного рішення, яким були суттєво переглянуті показники ГДК для стічних вод, за весь період його дії судами так і не було перевірено.
8. Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2019 року відкрито провадження за касаційною скаргою комунального некомерційного підприємства «Золотоніська районна багатопрофільна лікарня» Золотоніської районної ради (правонаступник - Золотоніської центральної районної лікарні) на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2019 року.
9. Відповідач відзиву на касаційну скаргу не надавав.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
10. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
11. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
12. 8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
13. За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
14. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.
15. Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
16. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
17. Таким чином, для прийняття рішення про закриття провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України необхідні дві умови:
1) вчинення відповідачем дій, що призвели до повного відновлення законних прав та інтересів позивача;
2) відсутність необхідності визнання у судовому порядку протиправними рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
18. У касаційній скарзі заявник наголошує, що сам по собі факт втрати чинності оскаржуваного рішення  Виконавчого комітету Золотоніської міської ради №203 від 20.06.2018 року у зв`язку із прийняттям відповідачем рішення №73 від 21.02.2019 року «Про затвердження «Місцевих правил прийняття стічних вод до системи водовідведення м. Золотоноша» не призвів до відновлення його порушених прав, оскільки у період з 20.06.2018 року по 01.03.2019 року спірним рішенням були затверджені нормативи гранично допустимих показників забруднення стічних вод, які в рази відрізняються від загальнодержавних, що затверджені наказом №316 від 01.12.2017 р. Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України. 
Саме такі необґрунтовані, на думку позивача, нормативи гранично допустимих показників забруднення стічних вод, що діяли в період з 20.06.2018 року по 01.03.2019 року у зв`язку із прийняттям відповідачем оскаржуваного рішення №203 від 20.06.2018 року і  стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
19. Такі доводи касатора колегія суддів Верховного Суду вважає обґрунтованими з огляду на те, що у позовній заяві Золотоніська центральна районна лікарня просила не лише скасувати, а і визнати протиправним рішення Виконавчого комітету Золотоніської міської ради №203 від 20.06.2018 року "Про затвердження Місцевих правил прийняття стічних вод до системи водовідведення м. Золотоноша". 
При цьому, суди попередніх інстанцій, стверджуючи про те, що втрата чинності спірного рішення відповідача №203 від 20.06.2018 року призвела до повного відновлення законних прав та інтересів позивача, не врахували, що у період з 20.06.2018 р. по 01.03.2019 р. спірний акт поширював свою дію на позивача та створював для нього відповідні права та обов`язки.
Аналізуючи вищезазначене, колегія суддів Верховного Суду приходить до  висновку, що у даному випадку для поновного захисту та відновлення порушених прав позивача необхідне визнання у судовому порядку протиправним спірного рішення Виконавчого комітету Золотоніської міської ради №203 від 20.06.2018 року "Про затвердження Місцевих правил прийняття стічних вод до системи водовідведення м. Золотоноша", що унеможливлює закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.
20.Частиною першою статті 353 КАС України передбачено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. 
21. Оскільки закриваючи провадження у справі суди першої та апеляційної інстанції неправильно застосували норми пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, колегія суддів Верховного Суду прийшла до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
22. Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
23. Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу комунального некомерційного підприємства «Золотоніська районна багатопрофільна лікарня» Золотоніської районної ради (правонаступник - Золотоніської центральної районної лікарні) - задовольнити.
2. Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2019 року по справі № 2340/4486/18 - скасувати.
3. Справу № 2340/4486/18 за позовом Золотоніської центральної районної лікарні до виконавчого комітету Золотоніської міської ради, треті особи: приватне підприємство «Сільвер Фуд», комунальне підприємство «Міський водоканал», про визнання протиправним та скасування рішення - направити для продовження розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду.
4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                   Т.Г.Стрелець          
Судді                                                                       С.Г. Стеценко
                                                                      Л.В. Тацій