ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/561/20 Справа № 181/104/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Літвінова Л. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 травня 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Дубини О.А. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  на постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 року, якою: 
        ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ВСП "Першотравенський міськрайонний відділ лабораторних досліджень ДД "Дніпропетровський ОЛЦМОЗУ України", який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
       визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
       за участю: 
       особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , 
       
В С Т А Н О В И В : 
       Постановою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 року,  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Стягнуто зі  ОСОБА_1 на користь держави 420 гривні 40 копійок судового збору.
       Так, судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №453724 від 25 січня 2020 року, складеному поліцейським СРПП №1 Синельниківського ВП ГУНП Дніпропетровської області сержантом поліції Гезь Р.С. про те, що 25 січня 2020 року о 09 годині 00 хвилин водій ОСОБА_1 на вул.Левадна,3, смт.Межова керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21013» номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного закладу для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. 
       Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Дубина О.А. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, постановити нову, якою провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
       Вважає постанову суду незаконною та такою що підлягає скасуванню. 
       На думку апелянта, судом першої інстанції, належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. 
       Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
       Апелянт вказує, що в судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив, що 25.01. 2020 року близько 09 г.00 хв він знаходився в с.м.т. Межова по вул. Надточого , при цьому транспортним засобом він не керував, а двигун автомобіля був заглушений. В цей час , до нього під`їхали працівники поліції які потребували пред`явити документи та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу «Драгер», на що він пояснив, що алкогольні напої він не вживав, в даний момент автомобілем не курує, а тому підстав проводити огляд не має. Але, його пояснення поліцейськими не були взяті до уваги, та відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення вимог п. 2.5 ПДР України. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, він не відмовлявся. Пояснення і протокол підписав, але не зміг прочитати викладене на місці за відсутності окулярів, при цьому сподівався , що там викладені саме ті обставини на які він посилався. Однак, суд першої інстанції не врахував пояснення ОСОБА_1 .
       Обставини викладені ОСОБА_1 повністю підтверджені показами свідка ОСОБА_3 , який в судовому засіданні пояснив, що 25.01.2020 року близько 09.00 автомобіль ОСОБА_1 марки ВАЗ-21013 номерний знак НОМЕР_1 стояв на перехресті вул. Надточого та Поштова, із західної сторони магазину «Все для дому», зазначеним автомобілем ОСОБА_1 не керував, а працівники поліції підійшли в той час коли автомобіль стояв. Цей доказ, на думку апелянта, підтверджує, що дії поліцейського суперечать п.2.5 ПДР України. 
       В матеріалах справи відсутні будь які докази, які б підтверджували направлення ОСОБА_1 для проведення огляду до медичного закладу охорони здоров`я та його відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння саме в медичному закладі охорони здоров`я.
       В матеріалах справи відсутні докази, що водія відсторонили від керування автомобілем, або передали керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів та не узгоджуються з формулюванням правопорушення викладеними у протоколі, а тому вказане свідчить про те. що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння та не мав жодних відповідних ознак.
       Вважає, що суд першої інстанції розглянув справу поверхово і формально, не взяв до уваги покази свідків. 
       Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
       Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна - є безпідставними.
       Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи. 
       Однак не визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі, а саме: 
       - протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №453724 від 25 січня 2020 року;
       - письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили що 25.01.2020 року водій транспортного засобу «ВАЗ 21013» номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; 
       - актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
       - поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності;
       - рапортом працівника поліції.
       Вказані письмові докази є чіткими, узгоджуються між собою та в матеріалах справи відсутні докази, які б їх спростовували. 
       Підстави ставити під сумнів достовірність наявних у справі доказів на думку апеляційного суду відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою, у своїй сукупності є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та не спростовують правомірності дій інспекторів ПП щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, які діяли у повній відповідності до вимог КУпАП та Інструкції.
       Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР, передбачена ст. 130 КУпАП. Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
       Крім того, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
       Отже, при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом ознак наркотичного/алкогольного сп`яніння, як і відмова такої особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.
       Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.
       Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Заперечення ОСОБА_1 про вчинення ним порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції розцінює як спосіб захисту, можливість уникнути відповідальності та можливого стягнення. 
       Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, суд першої інстанції на думку апеляційного суду всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
       Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи. 
       Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Дубини О.А. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 року, відносно ОСОБА_1 ,  -  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                                           О.Ю. Іванченко