Постанова
Іменем  України
 
21 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 756/13967/17
провадження № 61-40361св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., 
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК»,
відповідач -    ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2018 року у складі судді Кирилюк Г. М., 
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2017 року публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК» (далі - ПАТ «СБЕРБАНК») звернулось до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «СБЕРБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанцій
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року  апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року залишена без руху, у зв`язку пропуском строку на апеляційне оскарження та несплатою судового збору. 
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2018 року у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ПАТ «СБЕРБАНК» до            ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду          м. Києва від 05 грудня 2017 року відмовлено.  
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 був повідомлений по телефону 20 квітня 2018 року та 08 травня 2018 року засобами поштового зв`язку, однак станом на 25 травня 2018 року недоліки апеляційної скарги не усунув, заяви про поновлення строку на апеляційне провадження з зазначенням причини пропуску такого строку не надав. 
Короткий зміст вимог наведених у касаційній скарзі
У липні 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2018 року та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу апеляційного суду від 04 квітня 2018 року ОСОБА_1 фактично отримав 31 травня 2018 року  і своєчасно  подав до апеляційного суду заяву про усунення недоліків. Постановляючи ухвалу, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки обставинам справи та не звернув уваги на вимоги закону, які звільняють споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, та зробив передчасний висновок про те, що позивач повинен сплатити судовий збір у загальному порядку. 
Аргументи учасників справи 
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив. 
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 05 вересня 2018 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у вказаній справі,  витребувано цивільну справу № 756/13967/17 із суду першої інстанції. 
У вересні 2018 року цивільна справа № 756/13967/17 надійшла до Верховного Суду.
14 квітня 2020 року цивільна справа передана судді- доповідачу Дундар І. О.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.
У частині першій статті 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала суду про відкриття провадження постановлена Оболонським районним судом м. Києва 05 грудня 2017 року. 
Відповідно до частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому ухвала суду не було вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. 
Копія ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року була отримана ОСОБА_1 27 січня 2018 року (арк. спр. 51).
26 березня 2018 року ОСОБА_1 подав  апеляційну скаргу (арк. спр. 64-65).
Апеляційна скарга за формою й змістом повинна відповідати вимогам статті 356  ЦПК України.
Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
У частині третій статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Апеляційним судом установлено, що подана апеляційна скарга не відповідала вимогам статті 354 ЦПК України, а саме, апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження, клопотання про поновлення строку з зазначенням поважності причин пропуску не надано, до скарги не додано документ про сплату судового збору. Тому ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року залишено без руху.
Для усунення недоліків скарги, ОСОБА_1 було надано десятиденний строк з дня вручення йому цієї ухвали та роз`яснені наслідки не усунення недоліків скарги. 
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що 20 квітня 2018 року о 09 год 22 хв. помічником судді була передана телефонограма ОСОБА_1 , у якій вона повідомила про постановлену  ухвалу апеляційного суду від 04 квітня 2018 року. ОСОБА_1 повідомив про те, що дійсно приходило поштове відправлення, проте у нього не було можливості його отримати. В найближчий час звернеться до поштового відділення. (арк. спр. 78). 
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 08 травня 2018 року ОСОБА_1 отримав копію ухвали апеляційного суду від 04 квітня 2018 року (арк. спр. 80, 81). 
Отже останнім днем на усунення недоліків апеляційної скарги було 18 травня 2018 року. 
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
Згідно з статтею 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
Встановивши, що станом на 25 травня 2018 року вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не виконані, будь-яких документів (заяв) на виконання вимог ухвали від заявника не надходило, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.
Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що 31 травня 2018 року він отримав ухвалу апеляційного суду від 04 квітня 2018 року, оскільки ця обставина не підтверджена належними доказами.Додана до касаційної скарги копія книги для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень не є доказом отримання ОСОБА_1 копії ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху саме по цій справі 31 травня 2018 року, оскільки в ній зазначено про отримання ОСОБА_1 31 травня 2018 року кореспонденції від апеляційного суду, направленої без повідомлення, тобто даний запис не стосується даної справи.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» безпідставні.
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. 
ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року, якою відкрито провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «СБЕРБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Отже підстави для звільнення від сплати судового збору згідно із статтею 22 Закону України "Про захист прав споживачів" відсутні.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.
Керуючись статтями 400, 410 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                             І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат