ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1468/19  Номер провадження 22-ц/814/1107/20	Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р.  Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.
Суддів: Дорош А.І., Чумак О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агроекологія" 
на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2020 року 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Агроекологія" про стягнення заборгованості з орендної плати за земельні ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року позивач звернулась до місцевого суду з вказаним позовом до ПП «Агроекологія» посилаючись на те, що 15.01.2008 року та 16.01.2008 року між її матір`ю, ОСОБА_2 , та відповідачем було укладено договори оренди землі стосовно земельних ділянок площею 4,5909 га кадастровий номер 5321386000:00:023:0004 та площею 4,6200га кадастровий номер 5321386000:00:023:0005, що розташовані на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області. Так, вказаними договорами було передбачено сплату орендарем орендодавцю орендної плати в розмірі 2,2% від нормативно грошової оцінки землі з урахуванням індексу інфляції, яка вноситься не пізніше 31 грудня.
Зазначає, що, після смерті матері, 01.11.2016 року вона отримала Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказані земельні ділянки, однак, незважаючи на вищевикладене та дію договорів оренди, відповідач не сплатив орендну плату за 2017-2018 роки. При цьому, за рішенням суду від 19.06.2018 року у справі №530/1578/16-ц вказані вище договори від 15.01.2008 року та від 16.01.2008 року було розірвано.
Враховуючи вищевикладене прохала стягнути з відповідача на її користь заборгованість з виплати орендної плати: за Договором оренди від 15.01.2008 року в сумі 7163,93 грн. та за Договором від 16.01.2008 року у сумі 7163,93 грн., а всього заборгованість на загальну суму 14327,96 грн., вирішити питання судових витрат.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Агроекологія" про стягнення заборгованості з орендної плати за земельні ділянки, задоволено.
Стягнуто з Приватного підприємства «Агроекологія» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати орендної плати: за Договором оренди від 15.01.2008 р. у сумі 7163,93 грн. та за Договором оренди від 16.01.2008 р. у сумі 7163,93 грн., а всього заборгованість на загальну суму 14327,86 грн.
Стягнуто з Приватного підприємства «Агроекологія» на користь ОСОБА_1 768,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

З вказаним рішенням не погодився відповідач, який в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що місцевим судом було розглянуто справу з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки місцем знаходження відповідача є с. Михайлики Шишацького району, а даний позов заявлено саме щодо стягнення заборгованості. Окрім того, зазначають, що місцевим судом не було направлено відповідачу копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження. 
       Вказують, що сторонами при укладенні договорів оренди було обумовлено розмір нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 69190,81 грн., а тому її зміна без внесення змін у самі договори є неправомірною.
       Також, вказують, що в договорі оренди від 16.01.2008 року взагалі не вказано розміру орендної плати, а, відтак, і до стягнення вона не підлягає.

       У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Кулик В.О., посилаючись на законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, прохав залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
       Вказує, що, оскільки даний спір виник з приводу стягнення заборгованості з орендної плати за земельні ділянки, тобто з приводу нерухомого майна, що знаходиться на території Зіньківського району, то і підсудний саме Зіньківському районному суду Полтавської області. Відтак, місцевим судом було правомірно застосовано саме положення ст.30 ЦПК України, а не ст.27 ЦПК України.
       Зазначає, що місцевим судом під час розгляду справи на адресу ПП «Агроекологія» направлялись усі процесуальні документи, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, їх неотримання відбулося саме з вини самого відповідача, що в силу закону не може вказувати на порушення судом норм процесуального права при розгляді справи.
       Також, зауважує, що твердження апелянта про начебто односторонню зміну позивачем розміру орендної пати є необґрунтованим, оскільки розмір нормативно грошової оцінки земельних ділянок визначається у відповідності до вимог чинного законодавства, а не умов договору (ст.1, ч.1,3 ст.18 ЗУ «Про оцінку земель»).
       Зауважує, що доводи апелянта про встановлення орендної плати за договором від 16.01.2008 року у розмірі 0, також є безпідставним, оскільки за 2016 рік за вказаним договором відповідачем позивачу було виплачено кошти з розрахунку 2,2% від нормативно грошової оцінки.

За змістом п.7 ч.2 ст.356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені клопотання особи, яка подала скаргу.
Згідно п.6 ч.1 ст.369 ЦПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача.
При цьому, у відповідності до вимог ст.183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.
Як убачається зі змісту апеляційної скарги ПП «Агроекологія» ставилось питання про витребування у позивача оригіналів спірних договорів оренди задля перевірки змісту домовленості сторін щодо розміру орендної ставки та про витребування у Зіньківського районного суду Полтавської області матеріалів справи №530/1578/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПП «Агроекологія» про розірвання договорів оренди землі.
При цьому, вказані клопотання судом апеляційної інстанції не вирішуються, оскільки вони належним чином, як того вимагає положення ЦПК України, не обґрунтовані, зокрема, не наведено мотивів неможливості (отримання) надання оригіналів спірних договорів оренди самостійно, оскільки апелянт, як учасник цих правовідносин теж має примірних оригіналів договорів від 15.01.2008 року та від 16.01.2008 року. Також, у скарзі належним чином не обґрунтовано необхідності витребування матеріалів справи №530/1578/16-ц, та яке доказове значення вона матиме для вирішення даного спору.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 була власником земельних ділянок площею 4,5909 га кадастровий номер 5321386000:00:023:0004 та площею 4,6200га кадастровий номер 5321386000:00:023:0005, що розташовані на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

15.01.2008 року між ОСОБА_2 та ПП «Агроекологія» було укладено договір оренди землі, щодо земельної ділянки площею 4,59 га, строком на 25 років, зі сплатою орендної плати в розмірі 2,2% від нормативно грошової оцінки, яка вноситься на протязі року, але не пізніше 31 грудня. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 69190,81 грн. (пп.2,5,8,9,11) (а.с.16-19).
16.01.2008 року між ОСОБА_2 та ПП «Агроекологія» було укладено договір оренди землі, щодо земельної ділянки площею 4,62 га, строком на 25 років, зі сплатою орендної плати в розмірі - % від нормативно грошової оцінки, яка вноситься на протязі року, але не пізніше 31 грудня. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 69190,81 грн. (пп.2,5,8,9,11) (а.с.20-23).

Також, як установлено місцевим судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.11.2016 року ОСОБА_1 (позивач) прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 і стала власником земельної ділянки площею 4,5909 га, кадастровий номер 5321386000:00:023:0005, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області і належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ПЛ № 039684 (копія Державного акту додано), що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.11.2016 року (а.с.11,12).
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.11.2016 року позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 і стала власником земельної ділянки площею 4,6200 га, кадастровий номер 5321386000:00:023:0004, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області і належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ПЛ № 030837 (копію Державного акту додано), що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.11.2016 року (а.с.10,13).

Відповідно до п.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 19.06.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Агроекологія", третя особа- Зіньківська районна державна адміністрація Полтавської області про розірвання договорів оренди землі, задоволено.
Договір оренди землі, укладений 15.01.2008 року між ОСОБА_2 та приватним підприємством «Агроекологія» в особі директора Лубенця Василя Петровича , 
площею 4.59 га. розташованої на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, зареєстрований Зіньківським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України 24.03.2010 року за № 041055500836, розірвано.
Договір оренди землі укладений 16.01.2008 року між ОСОБА_2 та приватним підприємством «Агроекологія» в особі директора Лубенця Василя Петровича , площею 4.62 га. розташованої на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, зареєстрований Зіньківським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України 23.05.2008 року за № 040855500086, розірвано.
Стягнуто з приватного підприємства «Агроекологія» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1102,40 грн. та 3000,00 грн., судових витрат за надання професійної правничої допомоги (а.с.24-32).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 28.03.2019 року апеляційну скаргу ПП «Агроекологія», залишено без задоволення, рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 19.06.2018 року, залишено без змін (а.с.33-39).

При цьому, місцевим судом установлено та не спростовано відповідачем, що орендна плата за вказаними вище договорами оренди землі від 15.01.2008 року та від 16.01.2008 року відповідачем позивачу за 2017-2018 роки не виплачувалась.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що відповідач має перед позивачем не виконане грошове зобов`язання, визначене умовами договорів про сплату орендної плати за 2017-2018 роки. Відтак, наявні підстави для стягнення відповідних сум за рішенням суду, розмір яких наведено в розрахунку.

Такі висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального права, виходячи з наступного. 

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.24 даного Закону орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЗУ «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За змістом частин 1, 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

За умовами Договору оренди землі від 15.01.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Агроекологія», предметом оренди є земельна ділянка площею 4,59 га, сплата орендної плати визначена в розмірі 2,2% від нормативно грошової оцінки, яка вноситься на протязі року, але не пізніше 31 грудня. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 69190,81 грн. (пп.2,5,8,9,11) (а.с.16-19).
Також, за умовами Договору оренди землі від 16.01.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Агроекологія», предметом оренди є земельна ділянка площею 4,62 га, сплата орендної плати визначена в розмірі- % від нормативно грошової оцінки, яка вноситься на протязі року, але не пізніше 31 грудня. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 69190,81 грн (пп.2,5,8,9,11) (а.с.20-23).

Так, в апеляційній скарзі, ПП «Агроекологія» вказує, що в договорі оренди від 16.01.2008 року взагалі не вказано розміру орендної плати, а, відтак, і до стягнення вона не підлягає.
Проте відповідне твердження апеляційний суд до уваги не приймає з урахуванням наступного.

Як убачається з наведених вище норм права, договір оренди землі обов`язково є платним. Розмір орендної плати є істотною умовою договору оренди землі.
Проте, як установлено та дійсно вбачається з Договору оренди землі від 16.01.2008 року, розмір орендної плати в ньому дійсно не встановлено.
Відтак, наявні підстави для застосування до даних правовідносин положень п.2 ч.1 ст.762 ЦК України, де визначено, що якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Так, з урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для визначення розміру орендної плати за договором від 16.01.2008 року, при проведенні розрахунку заборгованості, на рівні, визначеному іншим договором оренди землі від 15.01.2008 року, укладеним між цими самими сторонами, щодо майже аналогічної за розміром земельної ділянки, які розташовані на одній території, на рівні 2,2 % від нормативно грошової оцінки.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилається на порушення її прав в частині невиплати з боку відповідача орендної плати за користування належними позивачу земельними ділянками, розмір яких необхідно розраховувати, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, встановленої станом на 01 січня поточного року.
Відповідач такі вимоги не визнає та в поданій апеляційній скарзі вказує, що сторонами при укладенні договорів оренди було обумовлено розмір нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 69190,81 грн., а тому її зміна без внесення змін у самі договори є неправомірною.

Аналізуючи наведене, суд приходить до наступних висновків.

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати без внесення відповідних змін до договору у письмовій формі (відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 03.12.2013 року у справі № 3-34гс13, від 20.08.2013 року у справі №3-21гс13, та у постановах Верхового Суду від 18.02.2019 року по справі №541/72717 та від 16.05.2018 року по справі №61-11555св18).
Орендар зобов`язаний самостійно за наявності відомостей про нормативну грошову оцінку землі перерахувати розмір орендної плати.

Згідно довідок Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 09.09.2019 року, нормативно грошова оцінка земельної частки (паю) з урахуванням коефіцієнту 8,424 на 2018 рік на території Ставківської сільської ради Зіньківського району, становить 222161,23 грн (а.с.40-41).
Згідно довідок Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 09.09.2019 року, нормативно грошова оцінка земельної частки (паю) з урахуванням коефіцієнту 8,424 на 2017 рік на території Ставківської сільської ради Зіньківського району, становить 222161,23 грн. (а.с.42-43).

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду стосовно того, що орендна плата за 2017-2018 роки позивачу відповідачем не виплачена по обох договорах, відтак, наявні підстави для її стягнення за рішенням суду у визначеному розмірі 7163,93 грн. (за Договором оренди від 15.01.2008 р.) та у розмірі 7163,93 грн. (за Договором оренди від 16.01.2008 р.), а всього заборгованість на загальну суму 14327,86 грн., виходячи з базової величини - нормативної грошової оцінки землі, визначеної станом на 2017 та 2018 роки, що відповідає практиці Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що місцевим судом було розглянуто справу з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки місцем знаходження відповідача є с. Михайлики Шишацького району, а даний позов заявлено саме щодо стягнення заборгованості, колегія суддів оцінює критично, з урахуванням наступного.

За змістом п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року №3 виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що Зіньківським районним судом Полтавської області було правомірно розглянуто даний спір, без порушень правил підсудності, оскільки він виник саме з приводу нерухомого майна, що презумує застосування до даних правовідносин положень саме ст.30 ЦПК України.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що місцевим судом було виконано вимоги закону та направлено за юридичною адресою ПП «Агроекологія» копію ухвали про відкриття провадження у даній справі та копію позовної заяви з додатками (а.с.77).
Проте, відповідна кореспонденція повернулась до суду з відміткою відділення поштового зв`язку - «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.105-106).
Відтак, вказана кореспонденція направлялась з дотриманням вимог процесуального законуза офіційною юридичною адресою апелянта, тому її неотримання зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу. (Наведене відповідає висновкам Верховного Суду, висловленим у постановах від 23.04.2018 у справі №916/3188/16, від 23.11.2018 у справі №10/17-3639-2011, від 22.08.2019 у справі №922/85/18).
Відтак, посилання апелянта на те, що місцевим судом не було направлено відповідачу копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження, колегія суддів до уваги не приймає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. 

       Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382,383 ЦПК України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агроекологія", - залишити без задоволення.
Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2020 року, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ                                                Т.О. Кривчун

СУДДІ                                                        А.І. Дорош

О.В. Чумак