ПОСТАНОВА
Іменем України

17 червня 2020 року 
Київ
справа №П/811/1672/16
адміністративне провадження №К/9901/41806/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А.,  суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК»
на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 грудня     2016 року (суддя Момонт Г.М.)
та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року (судді: Щербак А.А. (головуючий), Баранник Н.П., Дурасова Ю.В.) 
у справі № П/811/1672/16
за позовом Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК»
до Олександрійської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області
про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, 
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» (далі -      ПАТ «РОДОВІД БАНК») звернулося до суду з адміністративним позовом до Олександрійської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі - Олександрійська ОДПІ, контролюючий орган), в якому просило визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 04 липня 2016 року № 12485-17.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ «РОДОВІД БАНК» повідомляло контролюючий орган про визнання його неплатоспроможним та призначення у ньому тимчасової адміністрації, однак відповідач всупереч положенням чинного законодавства прийняв податкову вимогу від 04 липня 2016 року № 12485-17.
Кіровоградський окружний адміністративний суд постановою від 15 грудня             2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року, відмовив у задоволенні позову.
Судові рішення мотивовані тим, що направлення позивачу спірної податкової вимоги про сплату податкового боргу в розмірі 742,20 грн відповідає положенням Податкового кодексу України та не порушує приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Закону України «Про банки і банківську діяльність».
Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов у повному обсязі. 
На обґрунтування касаційної скарги ПАТ «РОДОВІД БАНК» зазначило, що для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Дії відповідача щодо направлення податкової вимоги та повідомлення про те, що будь-яке майно платника податків, яке перебуває у його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому, розповсюджується право податкової застави, а на суму податкового боргу нараховується пеня та штрафи, визначені Податковим кодексом України, є протиправними.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 06 червня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою позивача.
Відповідач не скористався своїм правом подати заперечення/відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.
20 березня 2018 року справу в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Суди попередніх інстанцій встановили, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 лютого 2016 року № 261 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «РОДОВІД БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» на підставі постанови Правління Національного банку України від 25 лютого 2016 року № 107 «Про віднесення ПАТ «РОДОВІД БАНК» до категорії неплатоспроможних» вирішено розпочати процедуру виведення ПАТ «РОДОВІД БАНК» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 26 лютого 2016 року до 25 березня 2016 року та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Куліша Віктора Миколайовича .
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від               25 березня 2016 року № 419 «Про продовження строків тимчасової адміністрації в ПАТ «РОДОВІД БАНК» продовжено строк тимчасової адміністрації в неплатоспроможному банку ПАТ «РОДОВІД БАНК» з 26 березня 2016 року до               25 квітня 2016 року. 
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 квітня 2016 року № 610 «Про продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «РОДОВІД БАНК» Куліша В.М.» продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «РОДОВІД БАНК» Куліша В.М. до дати отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «РОДОВІД БАНК» після скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року у справі № 757/19277/16-ц.
Про вказані обставини позивач повідомив Олександрійську ОДПІ листом від               10 червня 2016 року № 12.1-11-б.б/2622.
22 лютого 2016 року ПАТ «Родовід Банк» подало до Олександрійської ОДПІ податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік, в якій задекларувало розмір орендної плати 8906,42 грн, зокрема у період з січня 2016 року до листопада 2016 року по 742,20 грн щомісячно та у грудні 2016 року 742,22 грн.
04 липня 2016 року Олександрійська ОДПІ сформувала та направила ПАТ «РОДОВІД БАНК» податкову вимогу № 12485-17, в якій зазначено, що станом на 03 липня        2016 року за позивачем рахується податковий борг із земельного податку з юридичних осіб у розмірі 742,20 грн.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (тут та надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
За положеннями статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків (пункт 59.1).
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункт 59.3).
Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4).
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Слід зазначити, що згідно з пунктом 1.3 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI), та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.
За правилами пункту 8 Розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону   №4452-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.
Отже для правовідносин, що виникають під час дії тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, пріоритетними є норми Закону № 4452-VI.
Статтею 36 Закону № 4452-VI врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.
Так, згідно з підпунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 згаданого Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).
Верховний Суд зазначає, що направлення на адресу ПАТ «РОДОВІД БАНК» податкової вимоги не свідчить про провадження контролюючим органом заходів, спрямованих на погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу. Такі дії контролюючого органу лише формують та документально визначають податковий борг, при цьому останні об`єктивно передують процесу погашення податкових зобов`язань або стягненню податкового боргу. Власне сама обставина прийняття/формування контролюючим органом податкової вимоги не порушує приписів частини п`ятої статті 36 Закону № 4452-VI, оскільки в даному випадку контролюючим органом не здійснювалося нарахування будь-яких санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), не накладався арешт на кошти чи майно банку, не здійснювалося примусове стягнення його коштів та майна.
Аналогічна правова позиція вже неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 вересня 2018 року у справі № 808/3046/16, від 04 грудня 2018 року у справі № 813/4158/16, від 02 квітня 2019 року у справі № 815/6751/16, від 05 березня 2020 року у справі № 803/1408/16 та від 27 березня 2020 року у справі №808/2299/16.
Таким чином, колегія суддів погоджується з судами першої та апеляційної інстанцій, що спірна податкова вимога правомірно направлена контролюючим органом на адресу ПАТ «РОДОВІД БАНК», оскільки позивачем не сплачено узгодженого грошового зобов`язання з податковому боргу у загальному розмірі 742,20 грн в установлений законодавством строк.
Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені в адміністративному позові, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи суди першої та апеляційної інстанцій надали належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 КАС України (в редакції, чинній на час прийняття розгляду справи судами попередніх інстанцій).
Суд визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, у зв`язку з чим касаційна скарга залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Керуючись статтями 343, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд 
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» залишити без задоволення, постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від       15 грудня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                        І.А. Гончарова

Судді                                        І.Я. Олендер

                                                                                                              Р.Ф. Ханова