ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року	Львів	Справа № 300/1971/19 пров. № А/857/948/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                      Святецького В.В.          
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М.
з участю секретаря судового засідання                     Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року в справі №300/1971/19 (суддя Боршовський Т.І., м. Івано-Франківськ) за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці ДФС, в якому просила: а) визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці ДФС № UA206020/2019/00561 від 02.05.2019; 
б) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA206020/2019/000521/2 від 02.05.2019.
Рішенням від 05 грудня 2019 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю; вирішив питання про розподіл судових витрат.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Галицька митниця Держмитслужби оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що подані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості не містили всіх відомостей, що підтверджували б числові значення складових митної вартості товарів, відповідно до ч. 3 ст.53 Митного кодексу України.  
Так, при поданні документів декларантом не подавалося платіжного документа. У наданому на електронне повідомлення інспектора банківському документі замовником зазначено третю особу - ОСОБА_2 , який невідомим для митного органу чином виступав замовником.
Належні касові або товарні чеки щодо здійснення оплати позивач після консультацій з митним органо мне надавав.
Крім того, заявлену митну вартість поставив від сумнів акт приймання - передачі авто, який містить відомості стосовно цін, а саме: сума без ПДВ - 5789, 00 євро; ПДВ (21%) - 1215,69 євро. Однак витрати на сплату ПДВ не заявлялися.
Щодо неприйняття до уваги відповідачем висновку про незалежну оцінку транспортного засобу, що був у використанні, апелянт обґрунтовує це тим, що експертом було обрано лише  одне джерело інформації, що не відповідає Національному стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і  майнових прав», який затверджений постановою КМ України від 10.09.2003 №1440. 
Відтак, 28.10.2019 при винесенні Івано-Франківською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості №UA206020/2019/000521/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні  випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206020/2019/000561 дотримано усіх законодавчих вимог.
З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
ОСОБА_1 правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи викликалися в судове засідання, проте у зв`язку з їх неявкою фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Судом апеляційної інстанції на підставі ст. 52 КАС України допущено заміну Івано-Франківської митниці ДФС її процесуальним правонаступником - Галицькою митницею Держмитслужби.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що на підставі рахунку-фактури № 2018-02384 від 29.12.2018 ОСОБА_1 придбала в нерезидента - фірми "UAB Gelgotos transportas" транспортний засіб: легковий автомобіль марки BMW, модель "218D", номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1995 см3, 2016 року випуску, за ціною 5789,00 євро (а.с.19-20).
В електронній митній декларації № 206020/2019/403834 від 23.04.2019 декларант самостійно визначив митну вартість транспортного засобу за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість автомобіля), а саме: рахунку-фактури № 2018-02384 від 29.12.2018, укладеного між ОСОБА_1 та нерезидентом - фірмою "UAB Gelgotos transportas", за ціною 5789,00 євро.
Одночасно із митною декларацією № 206020/2019/403834 від 23.04.2019 було надано відповідачу такі документи: рахунок-фактуру № 2018-02384 від 29.12.2018(а.с.19-20); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA20903/2019/25521 від 19.04.2019 (а.с.21); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 14.11.2016 (а.с.22-24); паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_3 від 25.01.2000 (а.с.35); інші некласифіковані документи звіт НОМЕР_1 від 23.04.2019 (а.с.54-57; інші некласифіковані документи інформація дати виготовлення від 23.04.2019 (а.с.50-53); копія митної декларації відправлення № 19PL402010E0422243 від 12.04.2019 (а.с.28-29).
З оцінки відомостей, зазначених в електронній митній декларації № 206020/2019/403834 від 23.04.2019, в митного органу виникли сумніви через спрацювання ризиків бази даних цінової інформації ЄАІС ДМСУ, яка містить інформацію про рівень цін на такі товари, митне оформлення яких вже здійснено, а тому відповідач розпочав процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення від 23.04.2019 про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару (а.с.118).
На вказане електронне повідомлення декларант 02.05.2019 надав відповідачу банківський платіжний документ від 30.10.2018, висновок спеціалізованої експертної організації про вартісні характеристики, акт прийому-передачі авто № 201802384 від 30.11.2018 та декларацію країни відправлення № 19PL402010E0422243 від 12.04.2019 (а.с.120).
Відповідач, за результатами розгляду поданої електронної митної декларації № 206020/2019/403834 від 23.04.2019, відмовив у митному оформленні (випуску) товарів у відповідності до Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206020/2019/00561 від 02.05.2019. Згідно Картки відмови, митна вартість транспортного засобу визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з розбіжностями в наданих документах відповідно до статті 53 Митного кодексу України. Другий-п`ятий методи визначення митної вартості товарів (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 Митного кодексу України), та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів чотири та п`ять (статті 62, 63 Митного кодексу України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105-2, 106-2 "Вартість товару нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN кодами: НОМЕР_1, валюта - EUR, вартість - 13050,00". Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені пунктом 5 частини 2 статті 55 та Главою 4 Митного кодексу України (а.с.30-31).
У зв`язку з наведеним, Івано-Франківською митницею ДФС здійснено коригування митної вартості транспортного засобу та прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA206020/2019/000521/2 від 02.05.2019, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 13050,00 (а.с.32-33).
Не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації № 206020/2019/403834 від 23.04.2019 та коригуванні митної вартості товару, позивач звернувся в суд з позовом. 
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що Галицькою митницею Держмитслужби не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу у митній декларації №206020/2019/403834 від 23.04.2019, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України. Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Крім того, ч. 1 ст. 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Як слідує з матеріалів справи,  позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої нею митної вартості товару за ціною рахунка-фактури було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: рахунок-фактуру № 2018-02384 від 29.12.2018(а.с.19-20); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA20903/2019/25521 від 19.04.2019 (а.с.21); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 14.11.2016 (а.с.22-24); паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_3 від 25.01.2000 (а.с.35); інші некласифіковані документи звіт НОМЕР_1 від 23.04.2019 (а.с.54-57; інші некласифіковані документи інформація дати виготовлення від 23.04.2019 (а.с.50-53); копія митної декларації відправлення № 19PL402010E0422243 від 12.04.2019 (а.с.28-29).
Оплата вартості придбаного товару  підтверджується квитанцію "Банку ОСОБА_3 " від 30.10.2018, яку було подано відповідачу на його вимогу 02.05.2019. Вказана квитанція підтверджує факт переказу коштів в сумі 5789,00 євро на рахунок, який вказаний в реквізитах фірми "UAB Gelgotos transportas" в рахунку-фактурі № 2018-02384 від 29.12.2018. При цьому, зазначена квитанція від 30.10.2018 також містить відомості про призначення платежу: плата ОСОБА_1 за BMW 218D НОМЕР_1 (а.с.25-26).
Відтак, на переконання колегії суддів, вказаний документ є належним платіжним документом, що підтверджує вартість придбаного товару та містить всі необхідні реквізити для його ідентифікації. 
При цьому зазначення у вказаному платіжному документі замовником третю особу - ОСОБА_2 , не спростовує переказ коштів за придбання BMW 218D НОМЕР_1 покупцем ОСОБА_1 в сумі, що відповідає зазначеній у рахунку - фактурі.
Крім того, суд апеляційної інстанції відхиляє покликання апелянта на невідповідність заявленої митної вартості транспортного засобу ціні, вказаній в акті прийому-передачі авто №201802384 від 30.11.2018, в якому, окрім ціни, що відповідає рахунку - фактурі, зазначено ще й суму ПДВ, що становить 1215,69 євро, оскільки саме рахунок - фактура, а не акт прийому - передачі  є належним доказом вартості товару та документом, на підставі якого здійснюється оплата за придбаний товар. 
Окрім цього, ні на час проведення процедури розмитнення транспортного засобу: автомобіля марки BMW, модель "218D", номер кузова - НОМЕР_1 , ні на час судового розгляду в цій справі, відповідачем не подано суду доказів недостовірності відомостей щодо ціни товару, зазначених у рахунку-фактурі № 2018-02384 від 29.12.2018, отриманих в установленому законом порядку. 
З аналізу змісту вказаних документів, які за назвою і змістом відповідають вимогам пунктів 1, 3 ч. 2 ст. 53 МК України, колегія суддів вбачає, що такі в своїй сукупності надавали можливість відповідачу встановити дійсну митну товару за ціною рахунка - фактури.
Пунктом першим ч. 4 ст. 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Крім того, ч. 6 ст. 54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному ст.ст. 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 ст. 54 МК України).
Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6  ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу  в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (ч.2 ст. 54 МК України).
Як встановлено судом вище, декларантом одночасно із митною декларацією було надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Наведені документи вказані представником відповідача в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206020/2019/00561.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок суду, відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах,  викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16.
Як встановлено судом, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації № 206020/2019/403834 від 23.04.2019, визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору (рахунка-фактури).
Відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував придбання транспортного засобу за ціною договору продажу (рахунка-фактури) 5789,00 євро, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів країни придбання транспортного засобу інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу зазначеного вище автомобіля, та отримання або не отримання від позивача коштів в сумі 5789,00 євро та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.
Згідно з рішенням про коригування митної вартості товарів від 02.05.2019 за № UA206020/2019/000521/2, митна вартість транспортного засобу визначена за резервним методом (ст.64 Митного кодексу України), оскільки  митниця володіє інформацією, яка міститься в формі митного контролю 105-2, 106-2, згенерованих автоматизованою системою аналізу та управління ризиками, згідно з якою рівень вартості колісного транспортного засобу становить 13  050, 00 Євро, що слугувало підставою для застосування резервного методу визначення митної вартості такого транспортного засобу. 
Тобто підставою для прийняття оспорюваного рішення стала виключно згенерована автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР), за формою митного контролю 105-2, 106-2  «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації. Отриманої у тому числі із зовнішніх джерел». 
При цьому, колегія суддів зазначає, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів детальніше проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.
Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.
До того ж, як правильно вказав суд першої інстанції, положення Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №684 від 31.07.2015 не містять будь-яких даних про можливість визначення митної вартості транспортних засобів за VIN-кодом, як було зроблено в даному випадку, а також вартості взагалі.
Відповідач не надав суду жодного пояснення, на підставі якого нормативно-правового акта саме програмно-інформаційним комплексом АСАУР вправі, крім виявлення відповідних ризиків, самостійно визначати (коригувати) митну вартість транспортних засобів, в тому числі за їх VIN-кодами.
Які саме дані спеціалізованих програмно-інформаційних комплексів Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС/Митниці або цінову інформацію, отриману в рамках домовленостей, укладених між ДФС та об`єднаннями імпортерів і виробників, використано окрім програмно-інформаційного комплексу АСАУР, апелянт не повідомив суд.
Незважаючи на вказане, рішення про коригування митної вартості товарів № UA206020/2019/000521/2 від 02.05.2019 містить запис "…валюта - EUR, вартість - 13050,00".
Безпосередній зміст графи 33 Рішення про коригування митної вартості від 01.02.2019 свідчить, що саме спрацювання АСАУР стало підставою для висновку - "вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації".
Втім, мотивувальна частина графи 33 коментованого Рішення не містить будь-якого обґрунтування чи відомостей про обставини виникнення ризиків ''спрацювання АСАУР "105-2", "106-2" (а.с.33).
Натомість колегія суддів зауважує, що згідно з пунктом 4 частини 2 статті 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Оскаржене рішення відповідача вказаним вище вимогам не відповідає. 
В свою чергу, відсутність обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для скасування рішення про коригування митної вартості товарів, про що свідчить правова позиція висвітлена у постановах Верховного Суду №826/28024/15 від 18.12.2018, №815/1670/17 від 21.12.2018, №813/663/17 від 18.12.2018, №815/228/17 від 21.12.2018 і №820/1436/17 від 18.12.2018.
Додатково слід зазначити, що митний орган не взяв до уваги технічний стан транспортного засобу, а саме - наявність пошкоджень.
Так,  згідно додаткового аркуша до акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA20903/2019/25521 від 19.04.2019  автомобіль марки BMW, модель "218D", номер кузова - НОМЕР_1 , на час перетину кордону України містив такі пошкодження: лакофарбове покриття по кузову, передній бампер, решітка радіатора, капот, ліве та праве дверці, крила, ліві передні дверцята, вітрове скло, фари, пошкоджено оббивку салону та сидінь (а.с.116).
Пошкодження зазначеного автомобіля підтверджуються також світлинами, які наявні в матеріалах справи (а.с.97-99).
Окрім цього, в матеріалах справи наявний висновок № 190425-1 експертного автотоварознавчого дослідження за заявою фізичної особи - ОСОБА_1 , складений 02.05.2019 судовим експертом Михайловим І.О., в якому перелічено всі пошкодження автомобіля марки BMW, модель "218D", номер кузова - НОМЕР_1 . Згідно з вказаним висновком № 190425-1 від 02.05.2019 вартість ввезеного з-за кордону на митну територію України автомобіля марки BMW, модель "218D", номер кузова - НОМЕР_1 , в цінах на дату проведення дослідження, з врахуванням особливостей його стану визначеного експертом при органолептичному обстеженні може становити 151678,09 грн. (а.с.71-81). За офіційним курсом гривні щодо євро станом на 02.05.2019 визначена експертом вартість автомобіля 151678,09 грн. становить 5142,61 євро (151678,09 х 29,494364 = 5142,61).
Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Враховуючи, що вказаний висновок складено за результатами проведення автотоварознавчої експертизи, здійсненої на підставі відповідних досліджень, особою, яка має необхідні (спеціальні) знання для надання висновку з досліджуваних питань, пройшла відповідну підготовку та отримала кваліфікацію судового експерта з відповідної експертної спеціальності, відповідно такий висновок є належним та допустимим доказом обґрунтованості визначення митної вартості транспортного засобу, ввезеного позивачем.
Будь-яких доказів про врахування працівниками відповідача зазначених пошкоджень наведеного автомобіля під час використання системи управління ризиками з метою визначення митної вартості товару, суду не подано.
Підсумовуючи наведені обставини справи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскаржуване рішення про коригування заявленої митної вартості товару від 02.05.2019 в порушення пунктів 1, 2 і 4 частини 2 статті 55 МК України не містить: - належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; - наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; - належного обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, відповідачем необґрунтовано, в порушення вимог статті 58 МК України, здійснено визначення митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МК України.

Відтак, оскільки рішення про коригування митної вартості прийнято відповідачем за відсутності обґрунтованого сумніву та із порушенням встановлених Митним кодексом України вимог, то позов ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.05.2019 та рішення про коригування митної вартості товарів від 02.05.2019 обґрунтовано задоволено судом першої інстанції в повному обсязі.

Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. 

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.     

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року в справі №300/1971/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС. 

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 27.03.2020.