ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/8913/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н.М. - головуючий, Кролевець О.А., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Охоти В.Б., 

представників учасників справи:
позивача  - не з`явився,
відповідача - Лесечко О.М.,
третьої особи - Опенько Д.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" 

на рішення Господарського суду міста Києва
у складі судді Ковтун С. А.
від 06.12.2018 та
на постанову Північного апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Мальченко А. О., Жук Г. А., Дикунська С. Я.  
від 05.06.2019

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Валява"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг"
про визнання недійсними рішень загальних зборів, визнання недійсними змін до установчих документів, скасування запису про реєстрацію змін до установчих документів.

ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Валява" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" від 02.11.2013, оформлених протоколом № 1/02/11-13, про збільшення розміру статутного капіталу та перерозподіл часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин"; визнання недійсними змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин", проведених на підставі протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" від 02.11.2013 № 1/02/11-13; скасування запису про реєстрацію змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин", що внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рухоме майно: сільськогосподарська техніка (комплекти обладнання для дорощування свиней, відгодівлі свиней, утримання маточного поголів`я в групових станках, в індивідуальних станках, утримання підсосних свиноматок з поросятами), на вартість якого було збільшено спірними рішеннями загальних зборів від 02.11.2013 статутний    капітал Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин", на момент його внесення не було власністю позивача, у зв`язку з чим останньому не належало право розпорядження цим майном. Майно знаходилось у Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Валява" на праві користування за договором фінансового лізингу № 10-11-8стбст-пл/118 від 08.02.2011, лізингодавцем та власником якого є Державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг". У зв`язку з цим позивач вважає, що оскаржувані рішення та статут є незаконними, оскільки відчужено майно, що належить третій особі, а тому вони підлягають визнанню недійсними, а державна реєстрація змін до установчих документів - скасуванню.            

2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

08 лютого 2011 року між Відкритим акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг", яке в подальшому змінило найменування на Державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (надалі - Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Фастівецьке імені Зеленька" (надалі - Лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу № 10-11-8 стбст-пл/118 (надалі - Договір лізингу), відповідно до умов якого Лізингодавець передає Лізингоодержувачу у користування на визначений договором строк предмет лізингу, який набувається ним у власність у постачальника, самостійно обраного Лізингоодержувачем, та визначений у додатку до договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу", що є специфікацією предмета лізингу, а останній сплачує за це лізингові платежі на умовах договору.

Відповідно до пункту 2.3 Договору лізингу постачальник, перелік, кількість, ціна, вартість, строк лізингу, строк передачі і адреси місця передачі предмета лізингу встановлюються додатками до договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу". Передача предмета лізингу здійснюється на умовах EXW (місце передачі визначається в додатку) згідно з Міжнародними правилами Інкотермс в редакції 2000 року.

Згідно з пунктом 5.1 Договору лізингу предмет лізингу передається Лізингоодержувачу за актом за умови перерахування платежів в розмірі та порядку, визначеному пунктом 4.2 договору.

Пунктом 5.4 Договору лізингу передбачено, що Лізингоодержувач не має права передавати предмет лізингу в суборенду, сублізинг, обтяжувати чи відчужувати або в будь-який інший спосіб розпоряджатися предметом лізингу без письмового дозволу Лізингодавця.

Згідно з актом приймання-передачі сільськогосподарської техніки від 06.07.2011 № 1 Лізингодавець передав Лізингоодержувачу предмет лізингу (нову, яка не була у користуванні сільськогосподарську техніку) на загальну суму 41  202 392,00 грн, а саме: комплект обладнання для дорощування свиней ОДВС-1 (8541*585) кількість од. 1, вартістю 4 996 485,00 грн (додаток № 1 до Договору лізингу); комплект обладнання для відгодівлі свиней ОДВС-2 (17438*1050) кількість од. 1, вартістю 18  309  900,00 грн (додаток № 9 до Договору лізингу); комплект обладнання для утримання маточного поголів`я свиней в групових станках ОМС-Г (1276*3954) кількість од. 1, вартістю 5  045  304,00 грн (додаток № 7 до Договору лізингу); комплект обладнання для утримання маточного поголів`я свиней в індивідуальних станках ОМС-1 (763*6125) кількість од.  1, вартістю 4 673 375,00  грн (додаток № 5 до Договору лізингу); комплект обладнання для утримання підсосних свиноматок з поросятами ОПСП (552*14814) кількість од. 1, вартістю 8  177  328,00 (додаток № 3 до Договору лізингу).

Постачальником обладнання переданого у лізинг за Договором лізингу було Товариство з обмеженою відповідальністю "Біг Дачмент Україна", яке відповідно до Договору лізингу, обрано Лізингоодержувачем у додатках до договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу" як постачальник майна.

10 серпня 2012 року між Державним публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (надалі - Лізингодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Фастівецьке імені Зеленька" (надалі - Первісний лізингоодержувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Валява" (надалі - Новий лізингоодержувач) було укладено додатковий договір № 319 до Договору лізингу (надалі - Додатковий договір), відповідно до пункту 4 якого сторони домовились, що всі права та обов`язки за Договором лізингу, які ніс Первісний лізингоодержувач беззаперечно і без інших умов з моменту підписання Додаткового договору приймає на себе Новий лізингоодержувач.

Відповідно до пункту 5 Додаткового договору предмет лізингу передається Первісним лізингоодержувачем Новому лізингоодержувачу за актом приймання-передачі не пізніше 5-ти днів після підписання Додаткового договору.

Згідно з  пунктом 8 Додаткового договору Новий лізингоодержувач/його майновий поручитель не пізніше 30-ти днів після підписання Додаткового договору зобов`язується укласти з Лізингодавцем договір іпотеки, передавши в іпотеку об`єкт (-и) нерухомості, в якому монтуватиметься/змонтовано предмет лізингу або передати в іпотеку (заставу) будь-яке інше майно на суму договору.

Згідно з актом приймання-передачі предмета лізингу від 13.08.2012, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Фастівецьке імені Зеленька" передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Валява" предмет лізингу.

03 жовтня 2012 року Лізингодавець надіслав Новому лізингоодержувачу лист №14/2269, в якому зазначив, що договір іпотеки не укладений і вимагав у строк до 15.10.2012 з`явитися з необхідними документами для укладення визначеного договору.

Листом від 21.12.2012 № 21/12-12 Новий лізингоодержувач повідомив, що займається оформленням права власності на об`єкти нерухомого майна, які будуть в подальшому передані в іпотеку.

13 березня 2013 року Лізингодавець повторно звернувся до Нового лізингоодержувача з листом № 14/561, в якому зазначив, що в найкоротший строк очікує повноважних представників для укладення договору іпотеки. Вказаний лист залишився без відповіді та задоволення.

Вказані обставини встановлені судовими рішеннями у справах № 925/1211/13, №925/484/14, № 925/886/13.

02 листопада 2013 року відбулися загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Валява" у складі: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно інвестиційна група" (частка в статутному капіталі 65,22%) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Фастівецьке імені Зеленька" (частка в статутному капіталі 34,78%), які прийняли рішення, оформлені протоколом № 1/02/11-13, про внесення  рухомого та нерухомого майна на суму 74 711 391,09 грн до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин".

Також, 02.11.2013 відбулися загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" у складі: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно інвестиційна група" (частка в статутному капіталі 63,38%) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Валява" (частка в статутному капіталі 36,62%), на вирішення яких були винесені наступні питання порядку денного: 1. Обрання голови та секретаря зборів. 2. Про збільшення розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин". 3. Про перерозподіл часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин". 4. Про затвердження та підписання нової редакції статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин".

Рішення зазначених зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" були оформлені протоколом № 1/02/11-13 від 02.11.2013 (надалі - Протокол). 

Згідно з Протоколом, по пункту 2 порядку денного прийнято рішення збільшити розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" з 66  86 935,78 грн до 140 898 326,87  грн за рахунок внеску Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Валява", у вигляді:
- нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: Черкаська область, Городищенський район, с. Валява, вул. Шевченка, буд. б/н, вартістю 63 212,00 грн без ПДВ;
- нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: Черкаська область, Городищенський район, с. Валява, вул. Жовтнева, буд 5, вартістю 19 847 301,02 грн без ПДВ;
- рухомого майна (лінії утримання свиней), вартістю 41 633 539,70 грн без ПДВ;
- рухомого майна (автотранспортних засобів), вартістю 478 011,00 грн без ПДВ;
- рухомого майна (побутова техніка, оргтехніка, офісне майно), вартістю 237  428,86 грн без ПДВ.
Загальна вартість майна, яке передається до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" складає 74 711 391,09 грн з урахуванням суми ПДВ.

У Протоколі рухоме майно (лінії утримання свиней) ідентифіковане таким чином:
1. Лінія групового утримання супоросних свиноматок 1.1, кількість 1 шт., ціна без ПДВ - 886  523,98 грн.
2. Лінія групового утримання супоросних свиноматок 1.2, кількість 1 шт., ціна без ПДВ - 886 911,04 грн.
3. Лінія групового утримання супоросних свиноматок 1.3, кількість 1 шт., ціна без ПДВ - 890 070,01 грн.
4. Лінія утримання запліднених ремонтних свиней 2.1, кількість 1 шт., ціна без ПДВ - 932  003,39 грн.
5. Лінія індивідуального утримання кнурів 2.2, кількість 1 шт., ціна без ПДВ -492343,47  грн.
6. Лінія групового та індивідуального утримання ремонтного поголів`я 2.2, кількість 1 шт., ціна без ПДВ - 32 221 539,29 грн.
7. Лінія групового утримання свиней вагою 30-7- кг 2.3, кількість 1 шт., ціна без ПДВ - 1 220 793,11 грн.
8. Лінія групового утримання поголів`я вагою 70-120 кг 2.4, кількість 1 шт., ціна без ПДВ - 1 176 275,99 грн.
9. Лінія утримання поголів`я цеху осіменіння основних свиноматок 2.5, кількість 1 шт., ціна без ПДВ - 3 759 591,32 грн.
10. Лінія групового утримання поросят дорощування 2.6, кількість 1 шт., ціна без ПДВ - 3 889 351,66 грн.
11. Лінія групового утримання поросят дорощування 2.7, кількість 1 шт., ціна без ПДВ - 4 400  113,23 грн.
12. Лінія індивідуального утримання лактуючих свиноматок з підсисними поросятами 3.1, кількість 1 шт., ціна без ПДВ - 4 516 406,34 грн.
13. Лінія групового утримання поросят дорощування 3.2, кількість 1 шт., ціна без ПДВ - 7 873 835,8 грн.
14. Лінія групового утримання поросят дорощування 3.3, кількість 1 шт., ціна без ПДВ - 6 485 128,32 грн.
15. Лінія групового утримання свиней та в умовах карантину 5.3, кількість 1 шт., ціна без ПДВ - 1 002 598,75 грн.

Відповідно до Протоколу, по пункту 3 порядку денного прийнято рішення перерозподілити частки таким чином: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Валява" - 70,23%; Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрно інвестиційна група" - 29,77%.

У Протоколі зазначено, що по пункту 4 порядку денного прийнято рішення затвердити та підписати нову редакцію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин".

02 листопада 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Валява" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" підписано акт приймання-передачі переданого до статутного капіталу товариства майна.

06 листопада 2013 року було проведено державну реєстрацію нової редакції статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин", затвердженої рішенням загальних зборів учасників товариства від 02.11.2013.

29 листопада 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" відчужило майно, зокрема, рухоме майно - лінії утримання свиней, за договором купівлі-продажу Товариству з обмеженою відповідальністю "Трейдагропостач-61".  

Господарським судом Черкаської області у рішенні від 05.09.2017 у справі №925/989/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Валява" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансджейнт 8", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" про зобов`язання не чинити перешкод встановлено, що витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності № 29862318 від 21.11.2014, який містить відомості про продаж комплексу за адресою: 19520, Черкаська область, Городищенський район, с. Валява, вул. Жовтнева, буд. 5, підтверджується наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" переданого у лізинг обладнання у придбаному ним комплексі.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2018 у даній справі, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2019, позов задоволено частково. Визнано недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" від 02.11.2013, оформлені протоколом № 1/02/11-13, в частині збільшення розміру статутного капіталу товариства за рахунок внеску Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Валява" рухомого майна (лінії утримання свиней) вартістю 41 633 539,70 грн, перерозподілу часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин", затвердження та підписання нової редакції статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин"; в іншій частині в задоволенні позову про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" від 02.11.2013 відмовлено; визнано недійсним статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" в редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників товариства від 02.11.2013; скасовано записи про реєстрацію змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин", внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі рішення загальних зборів від 02.11.2013.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що:

- майно, яке є предметом лізингу за договором фінансового лізингу № 10-11-8стбст-пл/118 від 08.02.2011, є тим же майном (лініями утримання свиней), що внесено 02.11.2013 до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" згідно з оспорюваним рішенням загальних зборів учасників товариства; 

- рішення Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" щодо збільшення розміру статутного капіталу товариства за рахунок майна, що не є власністю позивача, про перерозподіл часток, про затвердження статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин", який містить положення про включення до статутного капіталу майна, на яке відсутнє право власності у засновника, не відповідає закону; 

- недійсність рішення Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" щодо збільшення розміру статутного капіталу товариства за рахунок майна, яке є предметом лізингу, не має наслідком незаконність інших рішень, прийнятих 02.11.2013;

- оскільки під час затвердження статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" було прямо порушено вимоги законодавства, вимога про визнання недійсним статуту є обґрунтованою; 

- за умов визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" щодо часткового збільшення статутного капіталу товариства та про внесення змін до статуту товариства, підлягають скасуванню записи про реєстрацію змін до установчих документів товариства, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі рішення загальних зборів від 02.11.2013; 

- враховуючи, що ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Валява" стало відомо про наявність оспорюваного рішення у листопаді 2017 року, тому відсутні обставини, які б давали підстави стверджувати про сплив строку позовної давності.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги 

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 у даній справі та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
5. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що:

- у порушення пункту 2 частини 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи;

- судом першої інстанції безпідставно поновлено позивачеві строк на подання клопотання про витребування доказів, за відсутності відповідного клопотання про поновлення строку із зазначенням поважності причин його пропуску; 

- у позивача та його представника були відсутні повноваження щодо здійснення представництва під час розгляду справи по суті судом першої інстанції;

- судом першої інстанції не залучено до участі у справі осіб, на права та обов`язки яких може вплинути рішення господарського суду.

- суди першої та апеляційної інстанцій безпідставно дійшли висновку про тотожність майна, переданого до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" за спірними рішеннями загальних зборів учасників товариства та майна, яке є предметом лізингу за договором фінансового лізингу № 10-11-8стбст-пл/118 від 08.02.2011.

6. Доводи інших учасників справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Валява" та Державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" подали відзиви на касаційну скаргу, в яких просять залишити її без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, як такі, що прийняті з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

7. Розгляд справи

Ухвалою Верховного Суду від 08.08.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 у справі № 910/8913/18. Касаційну скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 15.10.2019 о 09:15 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань № 209.

Ухвалою Верховного Суду від 15.10.2019 оголошено перерву в судовому засіданні у справі № 910/8913/18 з розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 до 29.10.2019 о 12:15 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, у залі судових засідань № 209.

Ухвалою Верховного Суду від 29.10.2019 зупинено провадження у справі №910/8913/18 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду справи № 10/5026/995/2012.

Ухвалою Верховного Суду від 12.03.2020 поновлено касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 у справі №910/8913/18. Касаційну скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 07.04.2020 об 11:00 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань № 209.

Ухвалою Верховного Суду від 07.04.2020 оголошено перерву у судовому засіданні у справі № 910/8913/18 з розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 до 05.05.2020 о 10:45 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, у залі судових засідань №209.

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без участі представника позивача.

У судове засідання 05.05.2020 з`явилися представники відповідача та третьої особи,  представник позивача не з`явився.

З огляду на наявність клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника, явку представників відповідача та третьої особи у судове засідання 05.05.2020, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви та обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, та згідно із компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

9. Джерела права й акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій 

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із положеннями частин 1 та 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 

За змістом частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Тобто підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. (Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі № 3-670гс15).

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, предметом даного спору є вимоги позивача про, зокрема, визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" від 02.11.2013, оформлених протоколом № 1/02/11-13, про збільшення розміру статутного капіталу та перерозподіл часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин".

Згідно із статтею 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав. 

Відповідно до статті 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, зокрема, брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що  учасники товариства мають право: брати участь в управлінні товариством в порядку, визначеному установчими зборами; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства; здійснити відчуження часток у статутному капіталі або цінних паперів. Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

При розгляді судами корпоративних спорів, суди мають враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

У зв`язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів учасника товариства рішенням загальних зборів.

З огляду на вимоги Закону України "Про господарські товариства" безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства;  прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації. При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Для визнання недійсними рішень загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначаються: 1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку.

Таким чином, висновок про порушення чи не порушення прав такої особи, а також її охоронюваних законом інтересів, які й випливають безпосередньо зі змісту права, суд має зробити за результатами розгляду справи, зазначивши про це в мотивувальній частині. У такому разі внаслідок задоволення позову позивач отримує належний судовий захист, оскільки буде встановлено факт порушення чи оспорювання його права. Якщо ж за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Із оскаржуваних судових рішень вбачається, що ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції, не з`ясували і не навели правового обґрунтування, які саме конкретно корпоративні права чи охоронювані законом інтереси позивача були порушені прийняттям загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" рішень від 02.11.2013, оформлених протоколом № 1/02/11-13, з урахуванням обставин справи.  

Також поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій залишилось те, що у позовній заяві позивач зазначав про те, що внаслідок прийняття спірних рішень загальних зборів відбулося незаконне та безпідставне відчуження майна, яке належить Державному публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг".

Тобто, судами не з`ясовано чи фактично позивач звернувся з даним позовом за захистом прав та охоронюваних законом інтересів Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг", чи буде ефективним захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Валява", у разі їх доведеності.

Крім того, частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що майно, яке є предметом лізингу за Договором лізингу, є тим же майном (лініями утримання свиней), що внесено 02.11.2013 до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" згідно з оспорюваним рішенням загальних зборів учасників товариства.

Такі висновки суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовані тим, що:

- предмет лізингу за Договором лізингу знаходився за адресою: Черкаська область, Городищенський район, с. Валява, вул. Жовтнева, 5, що підтверджується Додатковим договором до Договору лізингу та судовими рішеннями у господарській справі №925/989/17.

- внесення нерухомого майна разом з лініями утримання свиней, які знаходяться за адресою: Черкаська область, Городищенський район , с. Валява , вул . Жовтнева, 5 до    статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" свідчить про те, що майно, яке є предметом лізингу, є тим же майном (лініями утримання свиней), що внесено 02.11.2013 до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин".

Однак, суд касаційної інстанції вважає такі висновки передчасними, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як вірно зазначено судами першої та апеляційної інстанцій, факт знаходження предмета лізингу за Договором лізингу за адресою: Черкаська область, Городищенський район, с. Валява , вул. Жовтнева, 5, підтверджується Додатковим договором та судовими рішеннями у господарській справі № 925/989/17.

Однак, такі докази не підтверджують тих обставин, що у нерухомому майні, яке розташоване за адресою: Черкаська область, Городищенський район, с . Валява , вул . Жовтнева, 5 , не знаходилось разом із рухомим майном, що є предметом лізингу за Договором лізингу, іншого рухомого майна, що було внесено 02.11.2013 до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин".

Також, поза увагою судів залишилось те, що найменування, вартість майна, переданого за Договором лізингу та майна, внесеного 02.11.2013 до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" є різними.

Тобто, судами першої та апеляційної інстанції не надано належної оцінки доказам у справі, які б достовірно підтверджували те, що передане майно у лізинг за Договором лізингу є саме тим майном, яке передано до статутного капіталу відповідача спірними рішеннями загальних зборів.

Крім того, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України). 

Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.

Позовна давність  як цивільно-правова категорія наділена такими ознаками: 1) має юридичний склад; 2) позначає сплив строку; 3) має правоприпиняючий характер, оскільки припиняє право на позов у матеріальному розумінні (право на задоволення позову); 4) застосовується у випадках порушення цивільних прав та інтересів особи; 5) встановлюється щодо вимог, які мають майновий характер, і деяких нематеріальних благ, передбачених законом; 6) застосовується лише за ініціативою сторони спору.

Застосування позовної давності (в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ)) забезпечує в національній системі права виконання принципу верховенства права, складовою частиною якого є правова визначеність.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ для того, щоб те або інше обмеження права на суд (в тому числі лімітування цього права часовими рамками) вважалося виправданим, мають бути додержані такі умови: 1) обмеження не повинно перешкоджати доступу до суду в такий спосіб чи такою мірою, щоб зводити нанівець саму сутність цього права; 2) таке обмеження повинно мати легітимну мету; 3) має бути забезпечене належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленою метою (пункт 51 рішення від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" за заявами № 22083/93, 22095/93; пункт 31 рішення від 04.12.1995 у справі "Беллет проти Франції" (Bellet v. France) за заявою №       23805/94, пункт 75 рішення від 07.12.2010 у справі "Seal v. The United Kingdom" за заявою  №       50330/07), а саме: - строк позовної давності не повинен бути очевидно й надмірно коротким (unduly short) (пункт 76 рішення від 18.03.2008 у справі "Dacia S.R.L. v/ Moldova" за заявою № 3052/04); - застосування позовної давності має бути передбачуваним (пункт 76 рішення від 20.05.2010 у справі "Lelas v. Croatia" за заявою №55555/08); - механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, пере ривання та поновлення строку позовної давності, а також мусить корелюватися із суб`єктивним фактором, а саме обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункт 52 рішення від 20.12.2007 у справі "Phinikaridou v. Cyprus" за заявою №  23890/02).

Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. 

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) аспекти. Порівняльний аналіз понять "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. 

Згідно з положеннями частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України у визначенні початку перебігу строку позовної давності має значення не лише встановлення, коли саме особа, яка звертається за захистом свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу, довідалася про порушення цього права або про особу, яка його порушила, а й коли ця особа об`єктивно могла дізнатися про порушення цього права або про особу, яка його порушила.

Обов`язок позивача довести, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У разі пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою початок перебігу позовної давності визначається з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення арбітражного керуючого (ліквідатора) до суду із заявою про захист інтересів боржника.

Тому при визначенні початку перебігу позовної давності у спорі за вимогами боржника/арбітражного керуючого не допускається врахування як обставин (дати) порушення провадження у справі про банкрутство та дати призначення (заміни кандидатури) арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), оскільки ні Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (положення якого втратили чинність), ні чинний Кодекс України з процедур банкрутства не встановлюють спеціальних норм про позовну давність (у тому числі щодо звернення до суду арбітражного керуючого із заявою про визнання недійсними правочинів, укладених боржником). Отже, до цих правовідносин застосовуються загальні норми позовної давності.

У спірних правовідносинах суб`єктом прав є саме боржник, а не арбітражний керуючий (ліквідатор), а тому, визначаючи початок перебігу  позовної давності у цій справі, слід враховувати, коли про порушене право дізнався або міг дізнатись боржник в особі уповноваженого органу.

Отже, при дослідженні питання пропуску позовної давності в спорі слід з`ясовувати, коли про порушення своїх прав довідався або міг довідатися боржник в особі уповноваженого органу.

При вирішенні судами спорів, стороною в яких є боржник, що розглядаються у справах про банкрутство, є недопустимим відхід від встановленого Цивільним кодексом України порядку перебігу позовної давності зі зміною наведеного порядку визначення початку перебігу позовної давності з урахуванням виду позовних вимог у спірних правовідносинах. 

Тож при тлумаченні вимог щодо початку перебігу позовної давності слід керуватися тим, що перебіг позовної давності починається від дня, коли про відповідні обставини, тобто про порушення права, дізналася або могла довідатися особа, що є носієм права, а не інша особа, у тому числі й та, якій за законом надано повноваження із захисту цього права. У справах про банкрутство цією особою є арбітражний керуючий, на якого за законом на підставі рішення суду покладаються обов`язки та надаються повноваження розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора.

При цьому і в разі пред`явлення у межах справи про банкрутство позову самою особою, право якої порушене (боржником), і у разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, якою може бути арбітражний керуючий, перебіг позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Іншого правила щодо визначення початку перебігу позовної давності не містять ні частина 1 статті 261 Цивільного кодексу України, ні норми спеціального закону, що регулюють порядок вирішення спорів у справі про банкрутство. 

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012.

З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанції щодо позовної давності є помилковими.

З огляду на наведене суд касаційної інстанції дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій належним чином не з`ясовано й не перевірено усіх обставин справи, що є порушенням вимог статей 86, 236 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Під час нового розгляду справи судам слід установити й дослідити фактичні обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, а також надати їм належну правову оцінку з урахуванням викладеного в цій постанові та на підставі норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

10. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

Відповідно до пункту 1 частини 3 та частини 4 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" слід задовольнити, оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

11. Судові витрати

Відповідно до статті 315 Господарського процесуального кодексу України у постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 

Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що в даному випадку справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється. 

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Суд 

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Козин" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 у справі № 910/8913/18 скасувати.

3. Справу № 910/8913/18 передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                      Н.М. Губенко

Судді                                                                                                                  О.А. Кролевець  

                                                                                                                 В.І. Студенець