ПОСТАНОВА
Іменем України

17 квітня 2020 року 
Київ
справа №808/169/16
адміністративне провадження №К/9901/26437/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендкра І.Я., Ханової Р.Ф.,
здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тогровий дім «Запоріжоілгруп»
на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від                  18 жовтня 2016 року (колегія суддів: головуючий суддя - Сафронова С.В., судді - Чепурнов Д.В., Прокопчук Т.С.)
у справі №808/169/16
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім "Запоріжоілгруп"»
до Головного управління ДПС у Запорізькій області (Пологівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області)
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, 

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім "Запоріжоілгруп"» (далі - позивач, платник, Товариство, ТОВ «ТД "Запоріжоілгруп"») звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Пологівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, правлонаступником якої є Головне управлінн ДПС у Запорізькій області  (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

В обґрунтування позовних вимог Товариство зазначає про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення контролюючого органу від 21.12.2015 №0001072201, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 3 061, 25 грн з огляду на те, що реалізація пального, що здійснювалась Товариством не відповідає ст. 215 Податкового кодексу України, оскільки у даному випадку відбувалась оптова торгівля нафтопродуктами на виконання умов укладених між позивачем та іншими суб`єктами господарювання договорів, а не роздрібна торгівля підакцизними товарами, об`єкт якої оподатковується акцизним податком. Також вказує на те, що суб`єкт господарювання не позбавлений права на здійснення оптової продажі нафтопродуктів через мережу АЗС, для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання. 

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано прийняте Пологівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 24.12.2015 № 0001072201;

- присуджено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім "Запоріжоілгруп"» за рахунок бюджетних асигнувань Пологівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати у розмірі 1 378, 00 грн.  

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив про відсутність у відповідача правових підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з огляду на те, що Товариством підтверджено, що відпуск нафтопродуктів через мережу АЗС здійснювався за відповідними відомостями на виконання умов договорів поставки №ТТДЗОГ-270715 від 27.07.2015 з ФОП ОСОБА_1 та №ДТТДЗОГ-140415 від 14.04.2015 з ТОВ «Діка-Трейд» саме юридичним особам для використання останніми товару у власній господарській діяльності.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року апеляційну скаргу Пологівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області задоволено, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року скасовано та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції зазначив, що через мережу АЗС здійснюється роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачеві, а тому такі операції оподатковуються акцизним податком відповідно до пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 ПК України у розмірі 5 % від вартості підакцизних товарів.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та залишити в силі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року. В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що здійснення роздрібного продажу нафтопродуктами через мережу АЗС не позбавляє суб`єкта господарювання права на здійснення оптової продажі нафтопродуктів, через мережу АЗС, для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання. 

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 січня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача.

20 лютого 2017 року від відповідача надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких контролюючий орган зазначає про законність і обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій та безпідставність доводів. викладених у касаційній скарзі.

27 лютого 2020 року від Головного управління ДФС у Запорізькій області надійшло клопотання про заміну відповідача, в якому заявник просив замінити відповідача - Головне управління ДФС у Запорізькій області на належного - Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 року №296 "Про реформування територіальних отранів Державної фіскальної служби" реорганізовано Пологівську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Запорізькій області, шляхом її приєднання до Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Державна податкова служба України є правонаступником прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби України у відповідних сферах діяльності.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби України за переліком згідно з додатком 1, а також реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби України шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби України за переліком згідно з додатком 2. Згідно з додатками 1 та 2 вказаної постанови Головне управління ДФС у Запорізькій області реорганізовано, шляхом приєднання до утвореного Головного управління ДПС у Запорізькій області.

За змістом статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для заміни відповідача правоноступником - Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Пунктом 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

21 лютого 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду в порядку передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій ТОВ «ТД "Запоріжоілгруп"» зареєстроване як суб`єкт підприємницької діяльності - юридична особа 06.08.2013 та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Хортицькому районі.

Позивач здійснює реалізацію нафтопродуктів: бензину марок №92 та №95, дизельного палива, скрапленого газу зі складу та через мережу АЗС, у тому числі через АЗС № 24, розташовану у с. Комишуваха, вул. Богдана Хмельницького, 51а, Запорізької області та через АЗС №28, розташовану у с. Преображенка, вул. Гагаріна, 32а, Запорізької області.

У період з 07.10.2015 по 21.10.2015 посадовими особами Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань правомірності визначення об`єкта оподаткування та декларування в звітності акцизного податку за період з 01.01.2015 по 01.10.2015.

За результатами перевірки складено акт №616/08-31-22/38839332 від 04.11.2015 (далі - Акт перевірки від 04.11.2015, том 1 а.с. 31-49).

Згідно з висновками Акту перевірки, контролюючий орган встановив порушення Товариством вимог підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213, підпункту 214.1.4 пункту 214.1 статті 214, пункту 216.9 статті 216 Податкового кодексу України, що призвело до заниження позивачем акцизного податку (визначення суми податку, що підлягає сплаті до бюджету) за період з 01.01.2015 по 30.09.2015 на загальну суму 580 273 грн, у тому числі заниження на суми 607 272 грн, за відповідні податкові періоди: лютий 2015 року у сумі 14 337 грн, березень 2015 року у сумі 61 032 грн, квітень 2015 року у сумі 31 978 грн, травень 2015 року у сумі 63 655 грн, червень 2015 року у сумі 27 059 грн, липень 2015 року у сумі 90 789 грн, серпень 2015 року у сумі 127 770 грн, вересень 2015 року у сумі 190 652 грн, та завищення на суму 26 999 грн, у тому числі за січень 2015 року у сумі 26 999 грн.

Не погоджуючись із висновками, викладеними у акті перевірки, Товариство подало заперечення вих. №13/11/15 від 13.11.2015 на Акт перевірки від 04.11.2015 (том 1 а.с. 56-60).

У період з 20.11.2015 по 03.12.2015 посадовими особами Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань, що стали предметом заперечень.

За результатами перевірки складено Акт № 646/08-31-22/38839332 від 10.12.2015 (далі - Акт перевірки від 10.12.2015, том 1 а.с.61-75).

Як зазначено у висновках Акту перевірки, Державною податковою інспекцією у Хортицькому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області встановлено порушення Товариством приписів підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213, підпункту 214.1.4 пункту 214.1 статті 214, пункту 216.9 статті 216 Податкового кодексу України, що призвело до заниження позивачем акцизного податку (визначення суми податку, що підлягає сплаті до бюджету) за період з 01.01.2015 по 30.09.2015 на загальну суму 248 732 грн, у тому числі заниження на суму 259 034 грн., за відповідні податкові періоди: лютий 2015 року у сумі 21 751 грн., березень 2015 року у сумі 24 759 грн., квітень 2015 року у сумі 35 004 грн., травень 2015 року у сумі 27 339 грн., червень 2015 року у сумі 25 323 грн., липень 2015 року у сумі 47 284 грн., серпень 2015 року у сумі 38 229 грн., вересень 2015 року у сумі 39 345 грн., та завищення на суму 10 302 грн., у тому числі за січень 2015 року у сумі 10 302 грн.

На підставі Акта перевірки від 10.12.2015 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № 0001072100 від 24.12.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 3 061 грн 25 коп., у тому числі за основним платежем 2 449 грн, штрафними (фінансовим) санкціями - 612 грн 25 коп. (том 1 а.с. 110).

Контролюючий орган зазначив, що Товариством занижено податкове зобов`язання зі сплати 5% акцизного податку з роздрібного продажу палива, яке було безпосередньо реалізоване позивачем з колонок АЗС кінцевим споживачам.

Позивач вважаючи оскаржуване податкове повідомлення - рішення протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, на думку колегії суддів, судове рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим виходячи з наступного.

Згідно з п. 14.1.4 п. 14.1 статті 14 ПК України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Відповідно до пп. 14.1.212 п. 14.1 статті 212 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у   підпункті 215.3.4   пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

Підпунктом 213.1.9 п. 213.1 статті 213 ПК України об`єктами оподаткування є операції з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

До підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія (п. 215.1 ст. 215 ПК України).

Згідно з п.п. 215.3.10 п. 215.3 статті 215 ПК України для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставка податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадянського харчування та послуг» визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські  одиниці  та  представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 №1442 затверджено Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами (далі - Правила).

Ці Правила визначають порядок приймання та роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, скрапленим вуглеводневим газом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), розфасованими нафтопродуктами, а також регламентують вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров`я споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торговельного обслуговування.

Пунктом 2 Правил встановлено, що роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу автозаправних станцій (далі - АЗС), що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів.

Розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку (п. 10 Правил).

Згідно з п. 34, 35 Правил заправка автомобілів та інших транспортних засобів населенню провадиться оператором АЗС через паливо-, масло- та газороздавальні колонки.

Заправка автотранспортних засобів провадиться за допомогою оператора АЗС або водієм самостійно під наглядом оператора.

Інструкція «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку  нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України», затверджена спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20.05.2008 №281/171/578/155 встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів (далі - Інструкція).

Для дистанційного керування паливно-роздавальними колонками мають використовуватись технічні засоби, що належать до складу спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів, унесених до Державного реєстру електронних контрольно-касових апаратів і комп`ютерних систем України для сфери застосування на АЗС. Зазначені засоби мають відповідати технічним вимогам до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для сфери застосування на АЗС та забезпечувати реєстрацію грошових коштів і надання розрахункових документів у єдиному технологічному циклі з відпусканням нафтопродуктів.

Місцеве керування паливно-роздавальними колонками має передбачати можливість функціонування з РРО.

Обсяг реалізації нафтопродукту, що фіксується лічильником сумарного обліку паливно-роздавальних колонок за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касового апарата за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу. При цьому розбіжність за добу між показами лічильника сумарного обліку і даними звітних документів касового апарата не повинна перевищувати 0,1 % від об`єму відпущених пального або олив (підпункти 4.2.5.4-4.2.5.6 пункту 4.2 Інструкції).

Згідно з пунктом 10.2.10 вказаної Інструкції на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС.

Відповідно до п. 10.3.1.1 Інструкції розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим   постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року  №1315.

Згідно з п. 10.3.1.3 Інструкції відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою N 17-НП.

У цьому ж Змінному звіті АЗС має відображатися і відпуск нафтопродуктів за платіжними картками (пп. 10.3.4.2 Інструкції), за відомостями (графа 9) та за талонами (графа 10). Відпуск нафтопродуктів за готівку та за платіжними картками відображаються відповідно у графах 8 та 11 Змінного звіту АЗС за формою № 17-НП.

Національний стандарт України ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять».

Роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачу та надавання йому торговельних послуг. Торговельна послуга передбачає здійснення додаткової діяльності суб`єкта господарювання в сфері роздрібної та оптової торгівлі з надання допомоги покупцям у здійсненні договору купівлі-продажу товарів, їх доставляння та використовування.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що об`єктом оподаткування акцизним податком є будь-які операції з роздрібної реалізації нафтопродуктів кінцевим споживачам, при цьому, в незалежності від форми розрахунків.

Законодавством чітко визначено можливість розрахунку за придбані у роздріб нафтопродукти як у готівковій формі, так і з використанням відомостей на відпуск, талонів, платіжних карток, смарт-карток (паливних карток).

Через мережу АЗС здійснюється виключно роздрібний продаж нафтопродуктів, оскільки відпуск пального відбувається через паливо-, масло- та газороздавальні колонки кінцевому споживачу, а тому такі операції оподатковуються акцизним податком відповідно до пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 Податкового кодексу України.

Щодо поняття некомерційного використання, то суд вважає, що у значені в якому його вжито у Податковому кодексі України, нормативно-правових актах, що регулюють порядок реалізації нафтопродуктів у роздріб, слід розуміти, що таким використанням є таке, яке виключає його подальшу реалізацію кінцевим споживачам незалежно від форми розрахунків.

При відпуску нафтопродуктів через мережу АЗС здійснюється розрахункова операція, дата якої є датою виникнення податкових зобов`язань щодо реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (нафтопродуктів) згідно з п.   216.9   ст.   216 Податкового кодексу України.

Отже, акцизний податок з роздрібного продажу підакцизних товарів повинен відображатись у розрахунковому документі (фіскальному чеку) як окрема податкова група.

Ставка (розмір) акцизного податку вже закладена в ціні товару пального та відображена на АЗС як ціна пального.

При цьому, диференціації цін пального на АЗС для комерційного чи некомерційного (особистого) використання немає.

Оскільки через мережу АЗС здійснюється реалізація нафтопродуктів у роздріб кінцевому споживачу з метою некомерційного використання то контролюючий орган у межах спірних правовідносин не мав обов`язку встановлення факту використання контрагентами позивача придбаних нафтопродуктів з тією чи іншою метою.

Така ж сама правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №803/3905/15, у справі №826/22804/15 та у справі №803/1817/15.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша   ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що податкові зобов`язання зі сплати 5 % акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів виникають у особи, яка безпосередньо здійснює відпуск нафтопродуктів з колонок через мережу заправних комплексів (АЗС) безпосередньо споживачам, незалежно від умов продажу нафтопродуктів під час здійснення розрахункових операцій та від форми розрахунку за них (готівкою або у безготівковій формі), під час розгляду справи, у зв`язку з чим оскаржуване податкове повідомлення - рішення є правомірними, що вірно було становлено судом апеляційної інстанції.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та здійснивши системний аналіз долучених до справи доказів, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, а тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тогровий дім «Запоріжоілгруп» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від                        18 жовтня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                    І. А. Гончарова

Судді                                                                                       І. Я. Олендер
                                                                                                                  
                                                                                                    Р. Ф. Ханова