ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року 
                                                                               
м. Харків

Справа № 2018/2-258/11

Провадження № 22-ц/818/1615/20

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Коваленко І.П., 
суддів Овсяннікової А.І., Тичкової О.Ю., 
за участі секретаря: Дмитренко А.Ю., 

учасники справи:
позивач: Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,
відповідач: ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2011 року за нововиявленими обставинами по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2019 року, постановлену суддею Сенаторовим В.М., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2009 року Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2011 року позов ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №6172896 від 29 лютого 2008 року в загальному розмірі 74 979,84дол. США, з яких відповідно: заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 65 030,28дол.США, заборгованість за відсотками за користування кредитом, нараховану станом на 21 жовтня 2009 року в розмірі 8 375,93дол. США, заборгованість за пенею за порушення строків сплати відсотків за користування ним, нараховану станом на 21 жовтня 2009 року в розмірі 1 573,63дол. США, що складає відповідно до курсу НБУ станом на 21 жовтня 2009 року 598 339,12грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» судові витрати понесені позивачем по цій справі, а саме: держмито в сумі 1 705,05грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн., а всього 1 825,05грн.

Ухвалою цього ж суду від 21 травня 2012 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2011 року - залишено без задоволення.

За заявою ТОВ «АНСУ» про заміну сторони у виконавчому провадженні ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2013 року замінено стягувача у виконавчому провадженні по справі №2018/2-258/11/13 замінено стягувача ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на стягувача ТОВ «АНСУ», у зв`язку з переходом до ТОВ «АНСУ» прав кредитора відповідно до Договору відступлення №1034/44 від 16 липня 2013 року.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Харкова із заявою про перегляд рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2011 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви зазначає, що 29 лютого 2008 року вона та ОСОБА_2 уклали з ПАТ «Перший Український міжнародний банк» договір іпотеки, за яким у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 6172896 від 29 лютого 2008 року, укладеним між нею та Банком, передали в іпотеку належну їй та ОСОБА_2 на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . 

У зв`язку з виниклою заборгованістю перед банком у сумі 69012,82 доларів США приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. 11 березня 2009 року був вчинений виконавчий напис, яким було запропоновано звернути стягнення на вказану квартиру та за рахунок коштів, отриманих від реалізації цієї квартири, задовольнити вимоги ПАТ «Перший Український міжнародний банк», у т.ч. непогашений залишок кредиту у сумі 69012, 82 доларів США та 1700 грн. витрат за вчинення виконавчого напису.

02 квітня 2009 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області було відкрито виконавче провадження №12139405 по стягненню з неї на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» суми боргу за договором кредиту у розмірі 69012,82 доларів США та 1700 грн.

15 червня 2009 року проведено опис та арешт спірної квартири.

23 вересня 2009 року була винесена постанова про зупинення вищевказаного ВП №12139405.
12 січня 2012 року була винесена постанова ст. державного виконавця відділу УДВС ГУЮ у Харківській області про поновлення вищевказаного ВП №12139405.

В процесі виконання ВП № 12139405 на виконання виконавчого напису нотаріуса, належна їй квартира 14 червня 2012 року була реалізована на прилюдних торгах Приватним підприємством «Нива В.Ш.», що підтверджується: протоколом № 2112063 від 14 червня 2012 року по проведенню прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна (вказаної квартири); актом №12139403 від 05 липня 2012 року державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки (вказаної квартири).

Вищевказані обставини підтверджуються наступними рішеннями судів, що набрали законної сили: рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 травня 2014 року по цивільній справі № 2018/12010/2012 за позовом  ОСОБА_1  до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області,  ОСОБА_3 , 3-я особа: ПАТ «Перший Український міжнародний банк» про визнання прилюдних торгів з реалізації арештованого майна недійсним; ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 вересня 2014 року по вказаній цивільній справі №2018/12010/2012.

Вищезазначеним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 травня 2014 року по цивільній справі №2018/12010/2012, головуючий суддя Шмадченко С.І. (залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 вересня 2014 року по вказаній цивільній справі № 2018/12010/2012, її позовні вимоги були задоволені та визнано недійсним укладений за результатами прилюдних торгів, які відбулися 14 червня 2012 року, договір купівлі-продажу квартири (за адресою: АДРЕСА_1 ), оформлений протоколом №2112063 по проведенню прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна.

За час розгляду справи вищевказаної цивільної справи № 2018/12010/2012, спірна квартира була тричі перепродана та після закінчення апеляційного оскарження цієї справи вона звернулася з позовом про витребування майна (квартири) на підставі п.3 ч.1 ст.338 ЦК України, за яким була розглянута цивільна справа №640/11880/14-ц про визнання недійсним договорів, витребування квартири та визнання права власності (головуючий суддя Попрас В.О.), але цим судом у цьому позові було відмовлено, при цьому одним з висновків суду було те, що ПАТ «Перший Український міжнародний банк» реалізував своє право продажу спірної квартири на підставі того ж самого договору іпотеки.

Після продажу вказаної спірної квартири на прилюдних торгах за ВП № 12139405, стягувач ПАТ «Перший Український міжнародний банк» по теперішній час не пред`являв їй ніяких вимог щодо заборгованості, тощо.

При цьому ПАТ «Перший Український міжнародний банк» подав до неї позов про стягнення заборгованості за тим же кредитним договором № 6172896 від 29 лютого 2008 року та заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2011 року по цивільній справі №2018/2-258/11 за позовом ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором, та було вирішено позовні вимоги ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» - задовольнити.

Стягнуто з неї на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за Кредитним договором № 6172896 від 29 лютого 2008 року в загальному розмірі 74979,84 доларів США, з яких відповідно: заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 65030,28 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом, нараховану станом на 21 жовтня 2009 року в розмірі 8375,93грн., заборгованість за пенею за порушення строків сплати відсотків за користування ним, нараховану станом на 21 жовтня 2009 року в розмірі 1573,63 доларів США, що складає відповідно до курсу НБУ станом на 21 жовтня 2009 року 598339,12грн.

Стягнуто на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» з ОСОБА_1 судові витрати, понесені нею по цій справі, а саме: держмито в сумі 212,60 доларів США, що складає відповідно до курсу НБУ станом на 05 листопада 2009 року 1705,05 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн., а всього 1825,05грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2012 року по вказаній цивільній справі №2018/2-258/11 про стягнення заборгованості за кредитним договором - заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 01.12.2011 року по цій справі була залишена без задоволення.

У вказаній ухвалі суд зробив висновок, що питання про стягнення повторно боргу по одному й тому ж кредитному договору відноситься до компетенції виконавчої служби, оскільки виконавча служба згідно Закону України «Про виконавче провадження проводить дії по виконавчому провадженню.

Надалі їй стало відомо, що незважаючи про поновлення Постановою ст. державного виконавця від 12 січня 2012 року ВП № 12139405 (відкритого по заяві ПУМБ на підставі виконавчого напису нотаріуса про стягнення з позивача заборгованості по кредитному договору), ПАТ «Перший Український міжнародний банк» отримав два виконавчих листа по справі № 2018/2-258/11/13, виданих 01 листопада 2012 року на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2011 року та подав їх на примусове виконання, у зв`язку з чим Київським Відділом ДВС Харківського міського управління юстиції було відкрито 27 листопада 2012 року ще одне ВП № 35424411 про стягнення з неї тієї ж заборгованості по тому ж кредитному договору, про що винесена відповідна постанова про відкриття ВП № 35424411.

Про відкриття ВП № 35424411 їй не було відомо до теперішнього часу, оскільки виконавчі дії за ним не проводилися.

У липні 2018 року їй стало відомо, що за вказаним ВП № 35424411 на підставі постанови державного виконавця від 12 березня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - почалося стягнення та щомісячне відрахування з її особового рахунку у Київському об`єднаному управлінні Пенсійного Фонду України коштів по виконавчим листам № 2018/2-258/11/13 від 01 грудня 2011 року із вказівкою, що у неї знову нібито є боргу той же сумі 598339,12грн., який насправді погашений за рахунок продажу на торгах її квартири за іншим ВП № 12139405 (відкритого по заяві ПУМБ на підставі виконавчого напису нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по тому ж кредитному договору).

Таким чином, на її думку за ВП № 35424411 відкритого на підставі заочного рішення Київського райсуду від 01 грудня 2011 року, відбувається стягнення суми заборгованості за одним і тим же кредитним договором № 6172896, тобто у подвійному розмірі ,та до неї застосована подвійна цивільно-правова відповідальність за порушення договірного зобов`язання (прострочення виконання грошового зобов`язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

В зв`язку з цим просила суд: 
скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2011 року;
скасувати Ухвалу Київського районного суду м. Харкова по справі №640/16755/13-ц від 18 жовтня 2013 року;
скасувати 2 виконавчих листа по справі №2018/2-258/11/13 від 01 грудня 2011 року;
скасувати постанову ДВС Київського району держ.виконавця №35424062 від жовтня 2016 року , №14695 від 09 грудня 2016 року;
скасувати постанову ДВС Київського району держ. виконавця за №ВП 35424411 12 березня 2018 року, №В18-5391 02 квітня 2018 року;
зупинити стягнення по виконавчому провадженню ВП 35424411 ВП 35424062 ВП 52948794;
повернути стягненні гроші в повному обсязі.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 заяву підтримала, просила задовольнити, з підстав викладених у заяві. 

Представник ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» проти задоволення заяви заперечував, вказав, що АТ « Перший Український Міжнародний Банк» отримав грошові кошти після реалізації квартири АДРЕСА_2 належної ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка була передана в іпотеку у забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 6172896 від 29 лютого 2008 року між Банком та ОСОБА_1 16 липня 2013 року між ПАТ « ПУМБ» та ТОВ « АНСУ» було укладено договір відступлення права вимоги № 1034/44, відповідно до якого право вимоги ПАТ « ПУМБ» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6172896 від 29 лютого 2008 року відступлена ТОВ « АНСУ», а тому стягувачем за виконавчим провадженням відкритим в Київському ВДВС м. Харкова є ТОВ «АНСУ».
Представник відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про день та час розгляду поданої заяви.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2011 року у справі №2018/2-258/11/13 відмовлено у повному обсязі та залишено в силі рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2011 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить за результатами розгляду її апеляційної скарги скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2011 року та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог; скасувати два виконавчих листа по справі №2018/2-258/11/13, виданих 01 листопада 2012 року на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2011 року по цивільній справі №2018/2-25/11/13.

В апеляційній скарзі посилається на ті ж самі обставини, що викладені у заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 

Відповідно до положень ч.1, ч.2, ч.5 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. 

Підставами для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є: 1)істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову. 

Згідно роз`яснень, які містяться в п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 «Про застосування цивільного законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Судом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2011 року позов ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №6172896 від 29 лютого 2008 року в загальному розмірі 74 979,84дол. США, з яких відповідно: заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 65 030,28дол.США, заборгованість за відсотками за користування кредитом, нараховану станом на 21 жовтня 2009 року в розмірі 8 375,93дол. США, заборгованість за пенею за порушення строків сплати відсотків за користування ним, нараховану станом на 21 жовтня 2009 року в розмірі 1 573,63дол. США, що складає відповідно до курсу НБУ станом на 21 жовтня 2009 року 598 339,12грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» судові витрати понесені позивачем по цій справі, а саме: держмито в сум 1 705,05грн.та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн., а всього - 1 825,05грн.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2018 року було відмовлено ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на заочне рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2011 року. Отже, вищезазначене рішення суду в апеляційному провадженні не переглядалось.

Крім того, 17 березня 2009 року ЗАТ «ПУМБ» було направлено на примусове виконання Виконавчий напис нотаріуса №402 від 1 1.03.2009р., вчинений на Договорі іпотеки № 6122946 від 29.02.2008 року та державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № ВП № 12139405.

23.09.2009р. постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області провадження у справі було зупинено у зв`язку з призначенням суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

01.12.2011 року було ухвалено заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від по справі № 2018/2-258/11 за позовом ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

12.01.2012р. виконавче провадження № ВП № 12139405 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 402 від 1 1.03.2009р. було поновлено.

14.06.2012р. відбулись прилюдні торги з примусової реалізації предмету іпотеки.

05.07.2012р. згідно Акту № 12139405 державного виконавця про реалізацію предмета іпотек було реалізовано, сума за придбане нерухоме майно у розмірі 189114,00 грн. була зарахована депозитний рахунок Головного управління юстиції у Харківський області.

31.07.2012р. грошові кошти від реалізації предмету іпотеки у розмірі 21501,20дол. США. станом на 30.07.2012р. за курсом НБУ дорівнювало 171859,09грн. зарахована в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 6172896 від 29.02.08р..

Отже, на час ухвалення судового рішення від 01.12.2011 року Київський районний с м.Харкова не міг враховувати обставини, які виникли після ухвалення рішення, а саме 05.07.12р. (акт № 12139405 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах на підставі виконавчого напису нотаріуса).

01.11.12р. (після закриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса) Київським районним судом м.Харкова було видано виконавчий лист у зазначеній справі.

Виконавчий лист було отримано Банком у зв`язку з недостатністю грошових коштів, отриманих від реалізації іпотечного майна, для погашення заборгованості за кредитним договором, тому Банк реалізував своє право на стягнення залишку заборгованості за рішенням суду.

27.11.12р. постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 

16 липня 2013 р. між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «АНСУ» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 за кредит договором № 6172896 від 29.02.08р. відступлена ТОВ «АНСУ», відповідно до ч.І ст. 512 Цивільного кодексу України.

Представником банку зазначено, що за результатом пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 21.10.19р. стягувачем за виконавчим провадженням, відкритим в Київському ВДВС м.Харкова є ТОВ «АНСУ».

Отже, обставини, на які посилається ОСОБА_1 не відбулись на час ухвалення cудового рішення 01.12.2011р. Київським районним судом у м.Харкові, а тому не можуть розцінюватись як нововиявлені.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволені заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
?
Також обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції і не приймаються колегією суддів посилання ОСОБА_1 про подвійне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Так, звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може бути наслідком подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня. 

Позиція Верховного Суду з цього приводу є сталою. Верховний Суд неодноразово висловлювався щодо того, що стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання, адже саме кредитор має право обрати, яким чином здійснювати стягнення заборгованості (постанова Верховного Суду від 28.08.2019 р. у справі №759/4036/18, постанова Верховного Суду від 22.05.2019 р. у справі №640/18356/17, постанова Верховного Суду від 05.12.2018 р. у справі №761/31346/13-ц. постанова Верховного Суду від З 1.10.2018 р. у справі №2-1513/10).

Визначальною є постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018р. у справі №921/107/15-г., яка містить кілька основоположних принципів, які активно застосовують суди: якщо внаслідок судового стягнення предмета іпотеки у кредитора залишилася непогашена заборгованість за основним зобов`язанням, то основне зобов`язання не припиняється відповідно до положень ст. 599 ЦК України; за рахунок предмета іпотеки кредитор має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі;
застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не вважається подвійним стягненням.

Посилання ОСОБА_1 щодо подвійного стягнення є безпідставними та спростовуються письмовими поясненнями представника Банку, оскільки кошти, які були отримані від реалізації квартири в розмірі 21501,20дол. США, що станом на 30 липня 2012 року за курсом НБУ дорівнювало 171 859,09грн., 31 липня 2012 року були зараховані в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №6172896 від 29 лютого 2008 року.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 15 травня 2020 року.

Головуючий                                                               І.П. Коваленко 

Судді                                                                       А.І. Овсяннікова 
       
О.Ю. Тичкова