УХВАЛА        
 
03 квітня 2020року
 
м. Київ
 
справа № 528/576/19
 
провадження № 61-5714ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М.,                 Кузнєцова В. О.
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану представником Стефківським Володимиром Івановичем , на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі -                ПрАТ «СК «Провідна») про стягнення страхового відшкодування,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У червні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з указаним позовом до ПрАТ «СК «Провідна», в якому просили стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, у розмірі 57 600 грн.
 
Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від                   25 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року, в задоволенні позову                                   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.
Суди попередніх інстанцій, відмовляючи в задоволенні позову        ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дійшли висновку, що заявниками не підтверджений факт перебування на утриманні їх сина; при поданні позовної заяви до суду позивачами вимога про встановлення даного факту заявлена не була; орган, який призначає пенсію, документу про перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на утриманні їх померлого сина також не надано.
 
20 березня 2020 року представник  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Стефківський В. І. звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків,                      якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від                           02 липня 2019 рокусправа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «Провідна» про стягнення страхового відшкодування призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
 
Предметом позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до                                           ПрАТ «СК «Провідна» є стягнення страхового відшкодування, тобто ціна позову в загальному розмірі становить 57 600 грн, яка станом на                      01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн), а тому справа                 № 528/576/19 є малозначною згідно з наведеними приписами                         ЦПК України.
 
Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом                       2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене в малозначній справі.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що                        суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданою представником Стефківським В. І. , на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті                 394 ЦПК України.
 
Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданою представником Стефківським Володимиром Івановичем , на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Судді:	В. С. Жданова  	
 	В. М. Ігнатенко  	
 	В. О. Кузнєцов